25.02.20
22-ц/812/507/20
Справа № 490/6900/19
Провадження 22-ц/812/507/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.     
П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 лютого 2020 року                                                                                                м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2019 року, постановлену у приміщені цього ж суду головуючим суддею Чулупом О.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,-
В С Т А Н О В И В 

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» (далі - ТОВ «НВП «Зоря») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «НВП «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати передано на розгляд за підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області.
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до Центрального районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.
Зазначав, що позивач проходить військову службу у В/Ч НОМЕР_1 , що знаходиться в м. Миколаєві, тому суд помилково дійшов висновку про направлення справи на розгляд за зареєстрованим місцем проживання, оскільки чинним законодавством передбачено подання позовної заяви за місцем перебування позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п.п. 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч.1ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Так, відповідно до ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України).
Стаття 28 передбачає випадки визначення підсудності справ за вибором позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.
Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. 
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної підсудності іншого суду (ст. 31 ч. 1 п. 1 ЦПК України).
Звертаючись до суду з позовом про поновлення на роботі, позивач посилався на те, що в даний час він перебуває у м. Миколаєві та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Центрального району м. Миколаєва, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст.28 ЦПК України справа підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та направляючи позовну заяву за підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області, суд першої інстанції посилався на зареєстроване місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 та місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_2 .
З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується частково з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва суду з позовом до ТОВ «НВП «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. 
Зареєстроване місце проживання позивача, відповідно до довідки Управління ДАС у Луганській області - вул. Озерна, буд. 28, м. Рубіжне, Луганської області (а.с.21). Іншого зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача, судом першої інстанції не встановлено.
Місцезнаходження відповідача, відповідно до відомостей з реєстру юридичних осіб - АДРЕСА_2 .
У позовній заяві позивач вказував, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
При цьому на підтвердження свого перебування в м. Миколаєві надав довідку від 29 липня 2019 року (а.с.12), з якої вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 м. Миколаїв. 
Реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи;
Згідно з п. 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.
Відповідно до п.3,7,9 Правил реєстрація/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.
Довідка з військової частини НОМЕР_1 не є тим офіційним документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Центрального району м. Миколаєва, як того вимагає Закон.
За такого аргументи апеляційної скарги щодо підсудності справи Центрального районного суду м. Миколаєва не заслуговують на увагу, оскільки визначальним для визначення підсудності справи є встановлення судом зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи або зареєстрованого у встановленому порядку місця перебування фізичної особи.
Оскільки місце перебування в установленому законом порядку позивачем не зареєстровано, то суд першої інстанції правильно визначився з підсудність цієї справи за зареєстрованим місцем проживання позивача - АДРЕСА_1 .
Тому висновок суду першої інстанції проте, що позов ОСОБА_1 не підсудний Центральному районному суду м. Миколаєва є вірним.
Разом з тим, визначаючи та направляючи позовну заяву за підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області, суд першої інстанції належним чином не з`ясував та прийшов до помилкового висновку щодо підсудності справи саме цьому суду, оскільки на м. Рубіжне поширюється підсудність Рубіжанського міського суду Луганської області (93010, м. Рубіжне, вул. Миру, 34)..
За таких обставин та в силу ч.2 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції в частині визначення суду першої інстанції, якому підсудна дана справа, зміні. В решті ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Абакумова Станіслава Миколайовича задовольнити частково.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2019 року в частині визначення суду першої інстанції, якому підсудна справа, змінити.
Цивільну справу №490/6900/19 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, направити за підсудністю до Рубіжанського міського суду Луганської області (93010, м. Рубіжне, вул. Миру, 34).
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 25 лютого 2020 року