ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи 661/539/18                                                      Головуючий в 1 інстанції Чирський Г.М.
Номер провадження 22-ц/819/131/20                                         Доповідач Орловська Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                          Орловської Н.В.,
суддів:                                                              Кутурланової О.В.,
                                                       Майданік В.В.,
секретар                                                Литвиненко В.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Чирського Г.М. від 05 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, посилаючись на те, що 11.02.2008р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 181 000 грн., які позичальник зобов`язався повернути до 10.02.2022р. із сплатою 14,5% річних. Вказане кредитне зобов`язання забезпечене порукою ОСОБА_2 у відповідності до укладеного із нею договору поруки від 19.02.2008р.
       Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного внесення кредиту, тому станом на 29.11.2017р. має заборгованість розмірі 365, 217,25 грн., яку просить стягнути солідарно із відповідачів та судові витрати 5478,26 грн.. 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.03.2019р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що останній платіж за кредитним договором позичальник ОСОБА_1 здійснив 06.11.2013р., тоді як позов про стягнення із боржника та поручителя суми боргу розрахованої станом на 29.11.2017р. позивач звернувся 21.02.2018р. поза межами строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки суд не врахував, що згідно п.7.3 кредитного договору, цей договір набирає чинності із часу його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих зобов`язань. Аналогічні зобов`язання передбачені і для поручителя.
У п.1.1. кредитного договору сторони погодили кінцевий строк виконання зобов`язання до 10.02.2022р., проте відповідачі свого зобов`язання не виконали, а тому висновок суду про те, що договір припинив дію є помилковим.
За умови невиконання позичальником і поручителем свого обов`язку повернути кредит, позивач має право стягнення заборгованих сум у межах строку позовної давності .
Враховуючи,  що  кредитне  зобов`язання не припинено, договір кредиту та поруки не розірвано, а  тому  сплив строку позовної давності  до ряду платежів не настав. Позивач продовжує нараховувати проценти за користування кредитом та пеню.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 3.12.2019р. до участі у справі залучено АТ «АльфаБанк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк». ( а.с. 285 ).
Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені наступні обставини. 
Судом першої інстанції встановлено і це підтверджено наявними у справі письмовими доказами, що 11. 02. 2008р. із змінами внесеними додатковими договорами від 07.09.2009р. та від 25.11.2010р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, на підставі якого позичальник отримав кредит в розмірі 181 000 грн., який зобов`язався сплатити згідно п.п. 1.1.1 договору - 14,5 % річних за користування кредитом, та 19% після укладання додаткової угоди зі строком повернення кредиту до 10.02.2022року.
Сторони погодили графік внесення щомісячних платежів протягом всього строку виконання зобов`язання.( а.с.10-25). Крім того, позичальник проінформований про загальну вартість наданого кредиту ( ас. 27-29).
Крім того, у п.3.2.8 та п. 3.3.16 договору встановлено, що у випадку порушення обов`язку повертати кредит у встановлений договором строк та порядку право Банку вимагати дострокового виконання позичальником або третьою особою (майновим поручителем/ поручителем) свого зобов`язання за письмовим повідомленням кредитора, що має наслідком дострокове, протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником відповідної письмової вимоги Кредитора виконання своїх зобов`язань, а саме: погашення кредиту, сплату відсотків, комісії, неустойки. Після повернення зазначених вимог цей договір вважається розірваним. ( а.с.22-23). 
Вказане кредитне зобов`язання забезпечено порукою ОСОБА_2 у відповідності до укладеного між нею та позивачем договору поруки від 19.02.2008р. із врахуванням додаткових угод від 25.11.2010р. ( а.с.30-32).
Із наданого позивачем розрахунку суми позову вбачається,  що  графік ануїтентних  платежів розрахований від 5.03.2008р. по 5.01.2009р. по  1679 грн. Із лютого 2009року по травень 2011р. не передбачав сплату щомісячних платежів. Починаючи із 5.06.2011р. по 5.01.2022р. щомісячні платежі мали становити 1260грн, а 5.02.2022р. - 1283,12 грн. ( а.с.25-26).
Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло згідно договору.
Як убачається із матеріалів справи, останній платіж, який здійснений позичальником на погашення кредитного зобов`язання - 6.11.2013р. 
Прострочена заборгованість по тілу кредиту обліковується Банком починаючи із 11 лютого 2009р.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).
Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Апеляційним судом встановлено, що за наявності прострочення виконання позичальником ОСОБА_1 свого зобов`язання, яка обраховується Банком як прострочена із листопада 2009р., а також з врахуванням часу останньої сплати щомісячного платежу за встановленим графіком погашення кредиту 6.11.2013р. , Банк за наявним у нього правом, згідно п. 3.2.8 ; 3.2.16 договору надіслав позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 письмову вимогу від 23.04.2014р. про усунення порушення .
Така вимога отримана позичальником 29.04.2014р., але не виконана у встановлений договором строк.
30 травня 2014р. ПАТ «Укрсоцбанк»  звернувся  до суду із позовом  до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.
Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14.07.2014р. позовна заява залишена без розгляду з підстав повторної без поважних причин неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Вказана ухвала суду набула чинності після її апеляційного перегляду та залишення без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15.09.2014р. ( а.с. 155-156).
Апеляційним судом досліджені матеріали зазначеної цивільної справи та встановлено, що звертаючись до суду із позовом про солідарне стягнення заборгованості, визначеної станом на 21.01.2014р., у розмірі 189881,57 грн., що складається із суми кредиту у розмірі 125 221,98 грн.; нарахованих відсотків 59 994,03 грн; пені за прострочення по кредиту - 2939,67 грн. та інфляційних витрат - 268,91 грн, пені за прострочені відсотки -1336,78 грн, інфляційних витрат 120,20 грн. та такими діями змінив строк повного виконання кредитного зобов`язання позичальником.
Повторно позивач звернувся до суду із позовом 21.02.2018р., предметом стягнення у якому була сума заборгованості визначена на 29.11.2017р. та складається із тіла кредиту 125 221,98 грн., збільшеної суми заборгованості по відсоткам на нову дату розрахунку та неустойки. ( а.с.2-3).
За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це є трок, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки ( штрафу, пені).
Перебіг строку позовної даності згідно ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг строку позовної давності з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначенням ст. року виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.1,5 ст. 261 ЦК України). 
Початок перебігу строку позовної давності на стягнення неустойки у вигляді штрафу настає з часу порушення зобов`язання та триває протягом одного року в межах спеціального строку, встановленого ст. п.1 ч.2 ст.258ЦК України.
Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст. 267 цього Кодексу, за умови , якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення , як це передбачено ч.3 цієї ж статті. 
Розглядаючи спір суд першої інстанції за заявою позичальника застосував строк позовної давності.
За змістом доводів апеляційної скарги та пояснень представника відповідача в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що підставою для стягнення кредитної заборгованості поза межами строків, наведених вище, позивач пов`язував із тією обставиною, що умовами договору встановлений строк дії договору до повного його виконання, тоді як на час звернення із позовом позичальник борг не повернув, а тому вважає, що строк позовної давності для звернення із вимогою про стягнення заборгованих сум не минув.
Проте, такі доводи апеляційної скарги висновку суду про пропуск позивачем строку позовної давності для заявлених ним вимог не спростовують, оскільки наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч.2 ст. 1050 ЦК України. У випадку прострочення чергової частини платежу, Банк має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів, належних йому за цим договором згідно ст. 1048 ЦК України. Перебіг позовної давності за вимогами Банку , які випливають із порушення позичальником графіка погашення кредиту починається стосовно кожної окремої частини від дня коли відбулося це порушення. 
Як зазначалось, позичальник припинив виконувати свої зобов`язання із 6.11.2013р. Банк змінив строк виконання зобов`язання та вимагав його дострокового повернення повністю шляхом подання позовної заяви вперше 30.05.2014р., яка залишена без розгляду ухвалою суду, яка набула чинності 15.09.2014р., що не перериває перебігу строку позовної давності.
Повторно позивач звернувся до суду лише 21.02.2018р. поза межами трирічного строку від часу заявленої ним вимоги про дострокове повернення суми кредиту.
Пунктом 3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. 
Стягнення неустойки ( у даному випадку пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починається від дня ( місяця) з якого пеня нараховується в межах строку позовної давності за основною вимогою. 
Порушення строку позовної давності при стягненні основного зобов`язання (боргу) є підставою для припинення похідного зобов`язання( правовий висновок ВСУ в постанові від 21.05.2016р. №6-1138цс15).
Враховуючи викладені обставини справи, а також подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності судом першої інстанції, слід визнати правомірним висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності та відмову у стягненні витребуваних ним сум.
Також неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення заборгованих сум із поручителя, оскільки за змістом договору поруки, строк дії поруки у розумінні ст.252 ЦК України сторони не визначали. 
Отже, право вимоги до поручителя слід обчислювати із врахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України після завершення 6-ти місяців від часу порушення зобов`язань боржником, з березня 2011р. по вересень 2011р. Наслідком не подання позову до поручителя протягом зазначеного 6-ти місячного строку, порука вважається припиненою, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення боргу із поручителя.
Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» , правонаступником якого є Акціонерне товариство «АльфаБанк», залишити без задоволення.       
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Дата складення повного судового рішення - 27.01.2020 рік.

Головуючий                                ______________                        Н.В.Орловська

Судді:                                        ______________                        О.В.Кутурланова

                                       ______________                        В.В.Майданік