ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року	                        Львів	Справа № 460/1694/19 пров. № 857/11245/19 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Хітрень О.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС  у Рівненській області, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року (суддя – Комшелюк Т.О., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №460/1694/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області, 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
  встановив:
У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Рівненській області (правонаступником якого є ГУ ДПС у Рівненській області), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.06.2019 року: - №0006581304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на суму 3672,36 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на 2937,88 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 734,48 грн.; - №0006591304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 18361,72 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями на 14689,38 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 3672,34 грн.. 
Відповідач ГУ ДФС у Рівненській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позовної заяви відмовити повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року позовну заяву задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03.06.2019 року за №0006581304, №0006591304 в повному обсязі. Стягнено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір у сумі 768,40 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 02.09.2019 року не погодився відповідач ГУ ДФС у Рівненській області та оскаржив його в апеляційному порядку. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області – залишено без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року в адміністративній справі №460/1694/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишено без змін. 

13 лютого 2020 року судом апеляційної інстанції отримано заяву представника позивача – адвоката Скрипнюка В.Р. про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу. На підставі доданих документів, просить заявник, стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму 3500 грн. судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу). 
Також, 18 лютого 2020 року судом апеляційної інстанції отримано заяву представника позивача – адвоката Скрипнюка В.Р. про долучення до матеріалів справи квитанції на суму 3500 грн. про підтвердження факту здійснення позивачем витрат на правову допомогу адвоката. 

Згідно ч.4  ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши підстави заявленого клопотання (заяви) щодо відшкодування витрат на правову допомогу та додані матеріали, зазначає наступне. 
Відповідно до    ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Частиною 7      статті 139 КАС України    передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Статтею 252 КАС України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що суду апеляційної інстанції представником позивача – адвокатом Скрипнюком В.Р. було надано документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку із апеляційним розглядом справи №460/1694/19. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року не вирішувалось питання про відшкодування позивачу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідне клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із апеляційним розглядом адміністративної справи №460/1694/19 слід вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення. 

Вирішуючи по суті заяву позивача про відшкодування відповідних судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн., суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказану заяву слід задоволити частково, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. 
Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України). 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5  ст.134 КАС України). 
Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності. 
Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. 
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V). 
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). 

З матеріалів справи видно, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, позивачем (представником позивача) надано: - копію договору про надання правової допомоги №2а від 30.04.2019 року; - додаток 1 до договору про надання правової допомоги №2а від 30.04.2019 року; - витяг з рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018р. №17, яким встановлено рекомендовану (мінімальну) ставку адвокатського гонорару; - Акт виконаних робіт від 13.02.2020р.; - копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; - копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ; - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката від 22.03.2019р.; - рахунок фактуру №5 від 13.02.2020 року на суму 3500 грн.; - оригінал квитанції №0.0.1615532738 від 14.02.2020 року на суму 3500 грн.. 
Так, відповідно до Акту виконаних робіт від 13.02.2020 р. Адвокатським бюро «Скрипнюк та Партнери» в особі керуючого бюро – адвоката Скрипнюка В.Р. було виконано таку роботу на користь ОСОБА_1 (Клієнт): ознайомлення з матеріалами ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду, зокрема апеляційною скаргою та її правовий аналіз; особиста участь у судовому розгляді; написання, формування та подання до суду і відповідачу відзиву на апеляційну скаргу. Всього для виконання умов договору Адвокатським бюро витрачено 4 год. робочого часу. Транспортні витрати, що понесло Адвокатське бюро для участі у судовому засіданні складають 500 грн. (вартість пального). Загальна сума, що підлягає сплаті «Клієнтом» за надані послуги складає 4 год. х 750 грн. = 3000 грн. + 500 грн. = 3500 грн.. 
Колегія суддів зазначає, що із змісту згаданих документів щодо наданої професійної правничої допомоги ОСОБА_1 у Восьмому апеляційному адміністративному суді по справі №№460/1694/19 видно, що деякі послуги не пов`язані з професійною правничою допомогою, а саме, транспортні витрати у розмірі 500 грн. (вартість пального), що понесло Адвокатське бюро. 
З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в користь позивача підлягає відшкодуванню розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000 грн., які слід стягнути із Головного управління ДПС  у Рівненській області (як правонаступника Головного управління ДФС  у Рівненській області). 
Керуючись ст.ст. 134, 139, 143, 243, 252, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
           постановив:  
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (ЄДРПОУ 43142449) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у виді сплачених витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 3000 грн.. 
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення решта суми витрат за надання професійної правничої допомоги – відмовити. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст додаткової постанови складено 21.02.2020 року