УХВАЛА

17 лютого 2020 року 
Київ
справа №9901/624/19
адміністративне провадження №П/9901/624/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Жука А.В., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М.,

розглянувши заяви представника позивача Кравця Ростислава Юрійовича про відвід суддям у справі №9901/624/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) №3464/0/15-19 від 12 грудня 2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України".
Ухвалою судді Верховного Суду від 3 січня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Справу призначено до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17 лютого 2020 року о 12:00 год.
17 лютого 2020 року на адресу суду надійшли заяви представника позивача Кравця Р.Ю. про відвід суддів: Білак М.В., Желєзного І.В., Жука А.В., Калашнікової О.В., Соколова В.М.
Заяви вмотивовані тим, що ці судді Верховного Суду в зазначеному складі не відповідають принципу неупередженості судді за об`єктивним критерієм та принципу справедливості, оскільки призначення суддів відбулося нелегітимним складом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Так, станом на час вирішення питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брав участь член ВККС Лукаш Т.В., який не відповідав вимогам закону щодо членства ВККС, оскільки на час виконання повноважень члена ВККС не зупинив адвокатську діяльність. Крім того, в кінці червня 2019 року у засобах масової інформації з`явилося повідомлення про дострокове звільнення члена ВККС Козлова А.Г. , в якому зазначалося, що звільнення пов`язано з непідтвердженням його стажу адвокатської діяльності.
Обґрунтовуючи відвід суддям, представник позивача, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, в якій розкрито поняття "неупередженості" та "суду, встановленого законом", зазначив про те, що вказані судді Верховного Суду не можуть відповідати принципам неупередженості, зокрема, за об`єктивним критерієм, та принципам справедливості, оскільки призначення суддів Верховного Суду відбулося за участю членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зокрема, Лукаша Т.В. та Козлова А.Г., які не відповідали вимогам закону. Зазначив, що станом на час вирішення питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брав участь член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Лукаш Т.В., який на час виконання повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не зупинив адвокатську діяльність. Крім того, в кінці червня 2019 року у засобах масової інформації з`явилося повідомлення про дострокове звільнення члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козлова А.Г. , в якому зазначалося, що звільнення пов`язано з непідтвердженням стажу адвокатської діяльності, оскільки в Єдиному державному реєстрі адвокатів України відсутні будь-які відомості про адвоката Козлова А.Г. Вказане, на думку представника позивача, ставить під сумнів справедливість призначення суддів Верховного Суду. Отже, цей не є судом, встановленим законом, зазначає Кравець Р.Ю .
У судовому засіданні представники позивача підтримали вказані заяви про відвід, просили їх задовольнити. Крім того, у зв`язку з заміною судді Желєзного І.В. на суддю Загороднюка А.Г. (відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2020 року) у складі колегії суддів останньому також заявлено відвід з наведених підстав.
Верховний Суд, розглянувши заяви представника позивача Кравця Р.Ю. та проаналізувавши норми процесуального права, які регулюють порушене питання, дійшов висновку про таке.
Положення частин першої, другої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи. 
Суд звертає увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.
Проаналізувавши аргументи представника позивача, якими він обґрунтовує свої заяви, варто вказати, що такі не доводять причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням Лукаш Т.В. та Козловим А.Г. вимог законодавства та процесуальною діяльністю суддів, визначених протоколами автоматизованого та повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Також у заявах не наведено жодного факту прояву суддями поведінки, яка б свідчила про упередженість чи безсторонність у цій справі. Вказане спростовує викладені у заявах про відвід висновки, що судді не можуть відповідати принципам неупередженості, зокрема, за об`єктивним критерієм та принципам справедливості.
Посилання представника позивача на упередженість суддів Білак М.В., Жука А.В., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М. через те, що станом на час вирішення питання про призначення кваліфікаційного оцінювання, проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень приймали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Лукаш Т.В., який, на думку заявника, на час виконання таких повноважень не зупинив адвокатську діяльність, а також Козлов А.Г., який згідно з доводами заявника не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності, не є об`єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин.
При цьому інші підстави передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи зазначених суддів і викликали необхідність їх відводу, відсутні.
Положеннями частини четвертої статті 40 КАС України передбачено, що якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Оскільки заяви про відвід суддям надійшли до суду в день судового засідання, тому вони не підлягають передачі на розгляд іншим суддям, розглядаються по суті.
Отже, у задоволенні заяв Кравця Р.Ю. про відвід суддів Білак М.В., Жука А.В., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М. необхідно відмовити.
Водночас заяву Кравця Р.Ю. про відвід судді Желєзного І.В. необхідно повернути без розгляду на підставі частини другої статті 167 КАС України, так як відвід заявлено судді, який не входить до складу колегії (як зазначалось, суддя Желєзний І.В. замінений на суддю Загороднюка А.Г. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2020 року), визначеної протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, що свідчить про її очевидну безпідставність.
З огляду на викладене, керуючись статтями 36, 37, 40, 167, 243, 248 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяв представника позивача Кравця Ростислава Юрійовича про відвід суддів Білак М.В., Жука А.В., Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В., Соколова В.М. у справі №9901/624/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення.
Заяву представника позивача Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Желєзного І.В. повернути без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
А.В. Жук
А.Г. Загороднюк
О.В. Калашнікова,
В.М. Соколов,
Судді Верховного Суду