П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року                                                                                                  місто Київ
 
Єдиний унікальний номер справи 379/1247/15-ц
Номер провадження 22-ц/824/615/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В.,  Шахової О.В., 
 
за участю секретаря судового засідання - Примушка О. В..,
 
вивчивши апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»  Білої Ірини Володимирівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової І. О. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
в с т а н о в и в :
У серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на Ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкова І. О. звернулась до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року в сумі 143 379,48 доларів США та 791 061 грн. 97 коп.
 
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840 (кредитний договір № 1), згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 134 766,91 доларів США. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,79 % річних. 
 
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 27 грудня 2007 року між: ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 ; ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 ; ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договори поруки.
 
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра».
 
26 квітня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року (додаткова угода № 1), відповідно до умов якого, щомісячна сума мінімального необхідного платежу визначається графіком платежів, кінцевий термін повернення кредиту, 27 грудня 2025 року.
 
Крім того, відповідно до п. 1.3. договору про внесення змін та доповнень № 1 банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 129 319 грн. 11 коп. з фіксованою процентною ставкою у розмірі 15 % (кредитний договір № 2). 
 
Щомісячна сума мінімального необхідного платежу по даному договору визначається графіком платежів, кінцевий термін повернення, 26 квітня 2017 рік. 
 
26 квітня 2012 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якої, сторони домовились про те, що цей договір втрачає чинність у частині не стягнення банком позичальнику неустойки (штраф, пеня) у розмірі 13 476,69 доларів США - штраф та 4 167,10 доларів США - пеня, які розраховані відповідно до умов договору, при невиконанні позичальником умов реструктуризації передбачених договором про внесення змін та доповнень від 26 квітня 2012 року до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.   
 
Разом з тим ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором  не виконала, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 10 серпня 2015 рік складає 176 780,89 доларів США, в тому числі: непогашений кредит - 121 660,85 доларів США; несплачені відсотки - 21 718,63 доларів США; реструктуризована пеня (п. 2 додаткової угоди № 2) - 4 167,10 доларів США; реструктуризований штраф (п. 2 додаткової угоди № 2) - 13 476,69 доларів США; пеня за порушення умов додаткової угоди (п. 4.1 додаткової угоди № 1) - 7 103,80 доларів США; штраф за порушення умов додаткової угоди (п. 4.2 додаткової угоди №1) - 8 653,82 доларів США. 
 
Станом на 10 серпня 2015 рік дана заборгованість за курсом НБУ становить 3 814 918 грн. 29 коп., в тому числі: непогашений кредит по кредиту № 1 - 2 565 812 грн. 97 коп.; непогашений кредит по кредиту № 2 - 72 250 грн. 69 коп.; несплачені відсотки по кредиту № 1 - 458 043 грн. 34 коп.; несплачені відсотки по кредиту № 2 - 4 909 грн. 40 коп.; реструктуризована пеня (п. 2 додаткової угоди № 2) - 87 883 грн. 65 коп.; реструктуризований штраф (п. 2 додаткової угоди № 2) - 284 221 грн. 80 коп., пеня за порушення умов додаткової угоди по кредиту № 1 - 149 818 грн. 30 коп.; пеня за порушення умов додаткової угоди по кредиту № 2 - 3 917 грн. 05 коп.; штраф за порушення умов додаткової угоди по кредиту № 1 - 182 507 грн. 97 коп.; штраф за порушення умов додаткової угоди по кредиту № 2 - 5 553 грн. 11 коп.
 
Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року справу передано на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року (т. ІІІ а.с.124 - 131) позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року: по несплаченому кредиту 121 660 доларів 85 центів, що за курсом НБУ станом на 10 серпня 2015 року становить 2 565 812 гривень 97 копійок; по несплаченим відсоткам 21 718 доларів 63 центи, що за курсом НБУ станом на 10 серпня 2015 рік становить 458 043 гривні 34 копійки та пеню в розмірі 50 000 гривень 00 копійок. У решті вимог - відмовлено. 
 
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, 23 серпня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2   надіслав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
 
Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відповідно до п.3.3.3. кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, позичальник вносить чергові платежі по кредиту щомісячно до 10 числа поточного місяця згідно з графіком погашення, наданому в Додатку № 1 до цього договору. Проте, у момент підписання вищезазначеного договору, ОСОБА_2 не була ознайомлена зі змістом Додатку №1, не підписувала та не отримувала його екземпляр. 
 
На думку скаржника, не ознайомлення її з Додатком № 1, що є Графіком погашення, свідчить   про ймовірне введення останньої в оману при наданні кредитних послуг. Дана обставина не була з`ясована судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. 
 
У свою чергу протизаконність та свідоме допущення зі сторони банку дефектності кредитного договору в момент його підписання призвели до наявності ознак недійсності в договорі про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 26 квітня 2012 року та додатковій угоді № 2 від 26 квітня 2012 року. 
 
Так, ОСОБА_2 отримала грошові кошти за кредитним договором та договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору у розмірі 134 766,91 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 грудня 2007 року становить 680 572 грн. 89 коп. та 129 319 грн. 11 коп. За період з січня 2008 року по травень 2014 року скаржник сплатила 127 944,69 доларів США та 102 372 грн. 42 коп. Крім того, на виконання оскаржуваного рішення суду ОСОБА_2 має сплатити  суму у розмірі 143 379,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10 серпня 2015 року становить 3 023 856 грн. 31 коп. та 50 000 грн. 
 
Тобто, у зв`язку з відсутністю чіткого порядку сплати та розподілення коштів, скаржник має платити суму, що більше ніж на 91,1% перевищує суму грошових коштів, отриманих у тимчасове користування за кредитним договором.
 
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, 04 листопада 2019 року  Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» - Біла І. В. надіслала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити. 
 
Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що зменшення розміру пені яка підлягає стягненню є самовільним та необґрунтованим.
 
Відповідно до пункту 5.2. Кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.
 
Так, позивачем здійснено розрахунок пені в межах річного строку позовної давності з 10 серпня 2014 року по 01 серпня 2015 рік, яка не перевищує розміру основної заборгованості.
 
Судом першої інстанції не взято до уваги те, що невиконання зобов`язань за кредитними договорами призвели до негативних наслідків для ПАТ «КБ «Надра», оскільки останнє знаходиться в процесі ліквідації.
 
Крім того, на думку скаржника відмова у солідарному стягненні заборгованості із поручителів є незаконною та неправомірною. 
 
Скаржник зазначає, що правовідносини поруки за кредитним договором не можна вважати припиненими в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
 
Судом першої інстанції проігноровано існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, відповідно до якого, ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання договору поруки припиненим. Враховуючи вищенаведене, відмова у солідарному стягненні з поручителів на підставі припинення поруки не відповідає обставинам справи.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , зупинено дію оскаржуваного рішення, надано строк для подачі відзиву 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій,   призначено справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
03 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І. В. з відповідними підтвердженнями його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема вбачається, що факт підписання додаткових угод та наявність підтвердження виконання взятих на себе зобов`язань зі сторони ОСОБА_2 суперечать її посиланню на необізнаність чи незгоду з умовами кредитного договору. 
 
Так, ОСОБА_2 до 2015 року включно, сплачувала кошти в рахунок виконання зобов`язань, які виникли у неї в наслідок укладення кредитного договору. При цьому, остання не заперечує факт отримання кредитних коштів та не вказує чому не повернула кредит на протязі 14 днів без наслідків для себе, якщо  вважала, що кредит було надано на незрозумілих для неї умовах.
 
Позивач зазначає, що ОСОБА_2 було роз`яснено умови договору після чого він був засвідчений підписами сторін.
 
На думку позивача, посилання скаржника на недійсність кредитного договору є безпідставним та не підтверджується достатніми та допустимими доказами, а посилання на введення її в оману, є надуманим та не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року поновлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білій О. В. процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, зупинено дію оскаржуваного рішення, надано строк для подачі відзиву. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої О. В. до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Тєплов Є. О. підтримав доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої О. В. та просили суд  її задовольнити з підстав, викладених у ній; заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість.
 
Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Дереча В. В. підтримали доводи поданої ними апеляційної скарги та просили суд  її задовольнити з підстав, викладених у ній; заперечували проти доводів апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої О. В., посилаючись на її необґрунтованість.
 
Відповідач ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
 
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованою кореспонденцією. 
 
Крім того, вищевказані учасники справи викликались до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а саме шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у зв`язку з чим керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України,  колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, що з`явились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи заборгованість за тілом кредиту та відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача були порушені  у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором.
 
Зменшуючи розмір пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором до 50 000 грн., судом враховані інтереси кредитора (відсутність значних негативних наслідків для банку) та боржника і зважаючи на курсову різницю.
 
Відмовляючи в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, суд вважав договори поруки припиненими, у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності боржників без їх згоди.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
 
27 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 236/РП/65/2007-840 відповідно до умов якого, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах  забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 134 766,91 доларів США в порядку і на умовах визначених цим договором за програмою «Перше житло», цільове призначення - для придбання цінних паперів (т. І а.с. 7 - 9).
 
Відповідно до п. 1.3.1. вищевказаного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,79 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.
 
Згідно п. 1.4. банк надає позичальнику кредит строком до 27 грудня 2022 року.
 
27 грудня 2007 року були укладені договори поруки між: ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 ; ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 ; ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 (т. І а.с. 10, 11, 12).
 
Згідно п.1.1. вищевказаних договорів, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2  взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, крім того, поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором.
 
Згідно з п. 1.2. договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань, як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.
 
Пунктами 1.3. та 1.4. договорів передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.
 
Відповідно п. 5.3. дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.
 
26 квітня 2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого, кінцевий термін повернення кредиту за вищевказаним кредитним договором - 27 грудня 2025 рік (т. І а.с. 13 - 17).
 
Як вбачається з договору про внесення змін та доповнень № 1, зокрема п. 1.2. та 1.3. банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у  сумі 129 319 грн. 11 коп. з терміном погашення до 26 квітня 2017 року.
26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, відповідно до п. 3 якої, сторони домовились про збільшення терміну загальної та спеціальної позовної давності встановленої чинним законодавством до 20 років (т. І а.с. 23).
26 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № б/н до договору поруки № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, згідно п. 1.1. та п. 2. якої, поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1 від 26 квітня 2012 року. Всі інші умови залишаються без змін (т. І а.с. 23).
Рішенням Києво-Святошинськго районного суду Київської області від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 про визнання припиненим зобов`язання за договором поруки, задоволено, визнано зобов`язання, що виникли за договором поруки від 27 грудня 2007 року укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «КБ «Надра», припиненими (т. ІІІ а.с. 118 - 120).
Згідно  ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За нормою ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковими для виконання сторонами.
Як передбачено ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодувань збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання 
Згідно ч.ч. 4, 5 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов`язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача ОСОБА_2 , остання порушила строки повернення кредитних коштів та сплати процентів внаслідок чого виникла заборгованість.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що на момент підписання договору остання не була ознайомлена зі змістом, не підписувала та не отримувала свій екземпляр додатку № 1, не спростовують висновків суду першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що умовами кредитного договору сторони погодили надання кредиту. Перед підписанням кредитного договору позичальник була ознайомлена з умовами договору, зокрема, з сумою кредиту, відсотковою ставкою, строком на який було надано кредит, комісією за розрахунки з цим договором про що свідчать його підписи на кожній сторінці кредитного договору, а отже мала можливість відмовитися від його підписання. При підписанні кредитного договору позичальник не була обмежена у виборі банківської установи та валюти кредитування.
Колегія судді бере до уваги, що у квітні 2012 року сторони вносили зміни до кредитного договору, та до березня 2015 року ОСОБА_2   належним чином повертала кредит та сплачувала відсотки за користування ним, тобто визнавала та виконувала свої зобов`язання за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»  Білої І. В. щодо неправомірної та незаконної відмови у солідарному стягненні заборгованості з поручителів та необґрунтованому зменшенню розміру пені, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Так, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В матеріалах справи наявне рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016 року, яким  визнано зобов`язання за договором поруки від 27 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 припиненим у зв`язку зі зміною зобов`язання та збільшення розміру відповідальності поручителя без згоди останнього. 
В зв`язку з чим, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 як із солідарного боржника.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_4 26 квітня 2012 року дійсно підписала додаткову угоду № б/н відповідно до п. 1.1. якої, поручитель поручається перед кредитором за належне ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року та договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1 від 26 квітня 2012 року. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 підписувала додаткову угоду № 2, відповідно до п.2. якої, сторони домовилися, що не дивлячись на будь-які інші умови цього договору, він втрачає чинність у частині не стягнення банком позичальнику неустойки (штраф, пеня) у розмірі: 13 476,69 доларів США - штраф; 4 167,10 доларів США - пеня, розраховані відповідно до умов договору, при невиконанні позичальником умов реструктуризації передбачених договором про внесення змін та доповнень від 26 квітня 2012 року до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року.   
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сторонами було збільшено розмір процентів за користування кредитом, істотно змінені інші умови, що відповідно збільшило обсяг відповідальності поручителя без його згоди.
Так, відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»  Білої І. В. на наявність рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2016 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, відмовлено, колегія суддів бере до уваги.
Разом з тим, оскільки для припинення поруки існує декілька підстав, і додаткова угода № 2 одна з них, а позивачем не надано доказів ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції щодо підписання ОСОБА_4 додаткової угоди № 2, то колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у стягненні заборгованості із ОСОБА_4 , оскільки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя без його згоди, порука є припиненою.
Крім того, додатковою угодою № 2 до кредитного договору № 236/РП/65/2007-840 від 27 грудня 2007 року, укладеною 26 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра» сторонами було збільшено строк позовної давності, як загальної, так і спеціальної до 20 років, змінено розмір процентів за користування кредитом, а від так, було збільшено обсяг відповідальності поручителів без їх згоди .
Таким чином, враховуючи що договір поруки укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 є ідентичним договору поруки укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 ; ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 , крім того, матеріали справи не містять додаткової угоди № 2 підписаної ОСОБА_4 , відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором кредиту з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як із солідарних боржників.
Щодо зменшення розміру пені, суд керувався ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження значних негативних наслідків для банку, та зважаючи на курсову різницю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зменшення розміру пені до 50 000 грн. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Таким чином, в ході перегляду оскаржуваного рішення колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року - залишити без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»  Білої Ірини Володимирівни - залишити без задоволення.
                              
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року - залишити без змін.
 
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов 

                       О. В. Шахова