ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2019 року 
м. Київ
Справа №  906/1290/15 
Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду:
Білоуса В. В. - головуючого, Банаська О. О., Васьковського О. В., Жукова С. В., Катеринчук Л. Й., Огородніка К. М.,  Пєскова В. Г., Погребняка В. Я.,                  Ткаченко Н. Г.,
за участі секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,

за участі представників сторін:
скаржника - Пантус В. В.
заявника - адвокат Костін М. К.
прокурора Генеральної прокуратури України - Томчук М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
від 24.07.2019
у справі № 906/1290/15
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне-продсервіс"
до Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів"
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою суду від 01.03.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів".

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

2. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2019 у справі №  906/1290/15 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне-продсервіс" від 17.05.2019 про продовження строку процедури розпорядження майном боржника; відмовлено у задоволенні клопотання розпорядника майна Кмити Р. І. про продовження строку процедури розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна; задоволено клопотання прокуратури Житомирської області за № 05/2-378вих-16 від 06.06.2016, з урахуванням клопотання за № 05/2-33вих-18 від 17.01.2018, про закриття провадження у справі; задоволено частково клопотання Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про припинення провадження у справі; задоволено клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі; провадження у справі № 906/1290/15 про банкрутство Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" закрито; скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів"; припинено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів"; доручено Андрушівській районній державній адміністрації Житомирської області виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записи про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" та про розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Кмиту Романа Ігоровича.

3. Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, кредитор - ТОВ "Червоне-продсервіс" звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у цій справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне-продсервіс" від 31.05.2019 задоволено. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від  21.05.2019 у справі № 906/1290/15 скасовано. Справу № 906/1290/15 направлено до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду. 

5. Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено таке.

5.1. Відповідно до пункту 1.1 Статуту (нової редакції) ДП "Червоненський завод продтоварів" засноване на державній власності, входить до складу Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості і підпорядковане Міністерству аграрної політики України (т. 1 а.с. 81- 86).

5.2. Згідно з додатком № 1 до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, з органом управління Мінагропром внесено ДП "Червоненський завод продтоварів".
5.3. До Господарського суду Житомирської області в межах провадження справи про банкрутство надійшли клопотання від прокуратури Житомирської області, Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт"), Міністерства юстиції України, ініціюючого кредитора ТОВ "Червоне-продсервіс", розпорядника майна ДП "Червоненський завод продтоварів" Кмити Р. І.
5.4.  06.06.2016 на адресу суду від прокуратури Житомирської області надійшло клопотання за № 05/2-378вих-16 від 06.06.2016 про припинення провадження у справі № 906/1290/15 про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів" (т. 4, а.с. 130- 132). 18.01.2019 на адресу суду надійшло клопотання від прокуратури Житомирської області № 05/2-33вих-18 від 17.01.2018 про закриття провадження у справі №  906/1290/15 про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів" (т. 9, а.с. 244). Обґрунтовуючи клопотання за № 05/2-378вих-16 від 06.06.2016, та з урахуванням клопотання за № 05/2-33вих-18 від 17.01.2018 про закриття провадження у справі, прокуратура Житомирської області зазначила, що боржник належить до об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації, тому до підприємства може бути застосовано лише процедури розпорядження майном та мирової угоди; згоди між кредиторами та боржником на укладення мирової угоди у справі не досягнуто; затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном, за відсутності можливості переходу до наступних судових процедур банкрутства, призводить лише до порушення прав боржника та заподіяння додаткових збитків державі в особі боржника, провадження у справі підлягає закриттю.

5.5.  21.02.2017 до суду від Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості надійшло клопотання про припинення провадження у справі (т. 7 а.с.191- 192). Обґрунтовуючи клопотання про припинення провадження у справі, Державний концерн спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн "Укрспирт") зазначив, що відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" ДП "Червоненський завод продтоварів" включено до переліку підприємств - об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, у зв`язку з чим процедури санації та ліквідації до підприємства не можуть бути застосовані. Безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном, за відсутності будь-якої реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства, призводить лише до порушення прав боржника та кредиторів, заподіяння додаткових збитків, зокрема з оплати праці арбітражного керуючого. Унаслідок дії мораторію на задоволення вимог кредиторів вони позбавлені можливості отримати задоволення своїх грошових вимог, нараховувати на ці вимоги штрафні санкції. Ураховуючи відсутність укладеної між кредиторами та боржником мирової угоди, провадження у справі підлягає припиненню, що дасть змогу провести реорганізацію ДП "Червоненський завод продтоварів".

5.6. На адресу суду першої інстанції від Міністерства юстиції України надійшло клопотання за вих. № 2.4-17/14/2018/92/8651 від 23.06.2018 про закриття провадження у справі № 906/1290/15 про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів" (т. 11, а.с. 202- 203). Обґрунтовуючи зазначене клопотання за вих. № 2.4-17/14/2018/92/8651 від 23.06.2018 про закриття провадження у справі № 906/1290/15 про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів", Міністерство юстиції України посилалося на те, що боржник є об`єктом державної власності, що не підлягає приватизації, тому до підприємства може бути застосовано тільки процедури розпорядження майном та мирової угоди. Безпідставне затягування процедури банкрутства на стадії розпорядження майном, за відсутності будь-якої реальної можливості переходу до наступних процедур банкрутства, призводить до порушення прав боржника та кредиторів, заподіяння їм додаткових збитків, зокрема зі сплати винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна та відшкодування йому витрат, збільшення заборгованості з виплати заробітної плати працівникам. Крім того, судом неодноразово надавався сторонам у справі про банкрутство час для укладення мирової угоди.
5.7.  20.05.2019 на адресу суду першої інстанції від ТОВ "Червоне-продсервіс" надійшло клопотання від 17.05.2019 про продовження строку процедури розпорядження майном ДП "Червоненський завод продтоварів" на три місяці. Обґрунтовуючи своє клопотання ТОВ "Червоне-продсервіс" зазначило, що комітет кредиторів боржника не може ухвалити рішення про укладення мирової угоди у справі з підстав незавершення інвентаризації дебіторської заборгованості боржника; наявності заборгованості з виплати заробітної плати колишнім працівникам, що підлягає погашенню у першу чергу; відсутності фінансового плану діяльності підприємства та пропозицій щодо реальних строків погашення заборгованості конкурсних кредиторів.

5.8.  21.05.2019 до Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання розпорядника майна боржника - арбітражного керуючого Кмити Р. І. про продовження строку процедури розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна на три місяці. Обґрунтовуючи зазначене клопотання розпорядник майна боржника - арбітражний керуючий Кмита Р. І. послався на те, що 14.05.2019 комітет кредиторів боржника прийняв рішення про відкладення розгляду питання про затвердження мирової угоди у справі, продовження строку процедури розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна.

6. У свою чергу, суд першої інстанції ухвалою від 21.05.2019, з урахуванням пояснень представників Міністерства юстиції України та прокуратури Житомирської області, задовольнив клопотання органу прокуратури, боржника та Мін`юсту і постановив ухвалу, якою провадження у справі про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів" закрив на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
7. Зазначаючи у мотивувальній частині підстави для закриття провадження у справі про банкрутство ДП "Червоненський завод продтоварів", суд першої інстанції виходив з того, що це підприємство є підприємством державної форми власності і з урахуванням приписів спеціального закону - частини четвертої статті 96 Закону України "Про  відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) введення ліквідаційної процедури або процедури санації можливе тільки після виключення боржника з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації. А оскільки питання укладення мирової угоди неодноразово відкладалося, то суд першої інстанції розцінив такі ухилення від укладення мирової угоди як затягування розгляду справи про банкрутство, небажання кредиторів відновити платоспроможність боржника та закрив провадження у справі.

8. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з такого.
8.1. Суд першої інстанції не дослідив та в оспорюваній ухвалі не відобразив, яким способом буде відновлене порушене право ініціюючого кредитора - ТОВ "Червоне - продсервіс" на отримання від боржника суми заборгованості за визнаними кредиторськими вимогами. Місцевий господарський суд не лише відхилив доводи та докази ініціюючого кредитора, а й взагалі не навів правового обґрунтування щодо визнаних кредиторських вимог за ініціюючим кредитором - ТОВ "Червоне-продсервіс". Що ж до процедури укладення мирової угоди, то учасники провадження у справі про банкрутство у повному обсязі не вичерпали такого процесуального інструменту.
8.2. Місцевий господарський суд обмежився лише констатацією того факту, що комітетом кредиторів та боржником не укладено мирової угоди в процедурі розпорядження майном у цій справі.

8.3. Законом про банкрутство (статті 77- 82) визначено, що становить собою мирова угода у справі про банкрутство, і встановлено строк та умови її укладення, набрання нею чинності, порядок схвалення мирової угоди забезпеченими кредиторами, правила розгляду її в господарському суді: недійсність мирової угоди або її розірвання та наслідки невиконання цієї угоди.

8.4. Роблячи висновок в оспорюваній ухвалі про відсутність предмета спору, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначена підстава для закриття провадження у справі є можливою за наявності позовного провадження (яке, до речі, у межах справи про банкрутство також може відбуватися).

8.5. Ініціюючий кредитор - ТОВ "Червоне-продсервіс" звернувся не про стягнення суми боргу з боржника, а з кредиторськими вимогами про наявність заборгованості (визнані судом першої інстанції), які не можуть бути задоволені через неплатоспроможність підприємства-боржника.

8.6. Прийняте процесуальне рішення місцевим господарським судом про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору позбавляє ініціюючого кредитора можливості захисту порушеного права шляхом задоволення кредиторських вимог у визнаній сумі та черговості, що у справах про банкрутство є неприпустимим.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
9.  05.09.2019 Міністерство аграрної політики та продовольства України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга. 

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 906/1290/15 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.  В., суддів - Ткаченко Н. Г., Жукова С. В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 23.09.2019.

11. Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2019 касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15 залишено без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 16.10.2019 шляхом надання суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15.

12.  15.10.2019 Міністерство аграрної політики та продовольства України направило до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду листа від 09.10.2019 № 31-4/1308, до якого долучило оригінал документа (платіжне доручення № 2054 від  04.10.2019), що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від  24.07.2019 у справі № 906/1290/15.

13. Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 906/1290/15 за касаційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019; призначено розгляд касаційної скарги на 12.11.2019 о 10 год 00 хв. 

14. Ухвалою Верховного Суду від 19.11.2019 справу №  906/1290/15 за касаційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15 передано на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

15. Передаючи справу на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, колегія суддів виходила з такого.

15.1. Судом під час розгляду касаційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України встановлено, що в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 21/146/06 зазначено про можливість припинення провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Бердянський виноробний завод", відповідно до загальних процесуальних норм (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України в редакції до 15.12.2017) та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

15.2. Водночас у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 910/3704/13 зазначено, що норма пункту 9 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства є відсилочною до інших норм чинного законодавства. При цьому норми, які встановлюють закриття провадження у справі про банкрутство з інших підстав, як це передбачено пунктом 9 частини першої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, відсутні та скаржником не наведені.

15.3. Проаналізувавши конкретні обставини цієї справи та врахувавши позиції Верховного Суду, наведені в постановах від 03.04.2018 у справі № 21/146/06, від 05.11.2019 у справі № 910/3704/13,  з урахуванням можливого відступлення від правових позицій, викладених у зазначених постановах, з метою дотримання єдності судової практики, колегія суддів передала справу  №  906/1290/15 на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

16. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.11.2019 справу №    906/1290/15 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Ткаченко Н. Г., Погребняка В. Я., Пєскова В. Г., Катеринчук Л.  Й., Жукова С.В., Банаська О. О., Васьковського О. В., Огородніка К. М.

17. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 22.11.2019 №    29.3-02/3796 у зв`язку з перебуванням судді Огородніка К. М. у відпустці відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями; далі - Положення), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №  906/1290/15.

18. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи  №  906/1290/15 було визначено колегію суддів у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Ткаченко Н. Г., Погребняка В. Я., Пєскова В. Г., Катеринчук Л. Й., Жукова С. В., Банаська О. О., Васьковського О. В., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2019.

19. Ухвалою Верховного Суду від 25.11.2019 касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15 судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Банаська О. О., Васьковського О. В., Жукова С. В., Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., Погребняка В. Я., Ткаченко Н. Г. - прийнято до свого провадження та призначено розгляд касаційної скарги Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 у судовому засіданні на 10.12.2019 о 15 год 00 хв.
20. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 06.12.2019 № 29.3-02/3908, у зв`язку з виходом з відпустки судді Огородніка К. М. відповідно до приписів Положення призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 906/1290/15. З огляду на збільшення складу судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №        906/1290/15 визначено колегію суддів у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Банаська О. О., Васьковського О. В., Жукова С. В., Катеринчук Л. Й., Огородніка К. М., Пєскова В. Г., Погребняка В. Я., Ткаченко Н. Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.12.2019.

21. Ухвалою Верховного Суду від 09.12.2019 касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі №  906/1290/15 судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Банаська О. О., Васьковського  О. В., Жукова С. В., Катеринчук Л. Й., Огородніка К. М., Пєскова В. Г., Погребняка В. Я., Ткаченко Н. Г. - прийнято до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.
22. Не погоджуючись з прийнятою постановою, Міністерство аграрної політики та продовольства України подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції у цій справі та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

23. Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції не враховано тривалість розгляду справи, відсутність ефективних наслідків діяльності кредиторів та арбітражного керуючого протягом тривалого часу, відсутність наслідків укладення мирової угоди.

24. Представник скаржника в судовому засіданні 10.12.2019 підтримав касаційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
25. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне-продсервіс" в судовому засіданні 10.12.2019 заперечив проти касаційної скарги.

26. Прокурор Генеральної прокуратури України в судовому засіданні 10.12.2019 підтримала касаційну скаргу.

Розгляд клопотань Верховним Судом
27. Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України подало клопотання про заміну сторони у справі, в якому просило замінити Міністерство аграрної політики та продовольства України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України.

28. Зазначене клопотання мотивовано тим, що постановою Кабінету Міністрів України від  02.09.2019 № 829 ''Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади'' реорганізовано Міністерство аграрної політики та продовольства шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, перейменовано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. 

29. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне-продсервіс" в судовому засіданні 10.12.2019 зазначене клопотання залишив на розсуд суду.

30. Прокурор Генеральної прокуратури України в судовому засіданні 10.12.2019 не заперечила проти поданого клопотання.

31. Розглянувши зазначене клопотання Суд дійшов таких висновків.

31.1. Згідно з частиною першою статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. 

31.2. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 № 829 ''Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади'' реорганізовано Міністерство аграрної політики та продовольства шляхом приєднання до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, перейменовано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

31.3. Зі змісту клопотання вбачається, що реквізити Міністерства та код юридичної особи змінились.

31.4. Зазначене свідчить про припинення юридичної особи шляхом її приєднання до іншої юридичної особи.

31.5. Ураховуючи наведене, палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення клопотання про заміну сторони у справі з Міністерства аграрної політики та продовольства України (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи - 37471967) на Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, будинок 12/2, ідентифікаційний код юридичної особи - 37508596).

Позиція Верховного Суду
32. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

33. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

34. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

35. На розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду винесено питання щодо можливості закриття судами провадження у справах про банкрутство боржників, включених до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, на підставі норм процесуального закону, що регулюють закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

36. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та про скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції з огляду на таке.

37. Пунктом 36 частини першої статті 85 Конституції України передбачено, що затвердження переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, належить до повноважень Верховної Ради України.

38. Урядом країни здійснюється реалізація реформ управління державними підприємствами, спрямованих на підвищення ефективності діяльності суб`єктів господарювання державного сектору економіки, зокрема за рахунок приватизації, основною метою якої є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.

39. Згідно з частиною першою статті 2 Закону про банкрутство, чинного на момент прийняття рішень судами попередніх інстанцій, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

40. Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

41. Частиною першою статті 7 Закону про банкрутство встановлено, що до боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

42. Частиною четвертою статті 96 Закону про банкрутство визначено, що положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об`єктів.

43. Згідно з частиною третьою статті 214 Господарського кодексу України до державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, вказані процедури застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

44. Судові процедури санації та ліквідації щодо боржника, включеного до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" можуть бути здійснені тільки після виключення боржника з цього переліку.

45. Єдиним можливим завершенням процедури банкрутства такого боржника згідно із законом, чинним на момент прийняття рішень судами попередніх інстанцій, є укладення мирової угоди у справі про банкрутство на стадії розпорядження майном.

46. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що зазначені норми та положення Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", чинного на момент прийняття рішень судами попередніх інстанцій, встановлюють обмеження в застосуванні норм Закону про банкрутство щодо процедур санації чи ліквідації до юридичних осіб - підприємств, що є об`єктами державної власності та включені до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації.

47. Водночас процедури банкрутства за приписами  Закону про банкрутство, мають строковий характер. 

48. Пунктом 1  статті 6 Конвенції, учасником якої є Україна, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

49. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сюрмелі проти Німеччини" від 08.06.2006 визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини. 

50. Отже, у разі тривалого здійснення провадження у справі про банкрутство через неможливість його завершення із застосуванням спеціальних норм законодавства про банкрутство суд має право застосувати загальні процесуальні норми з метою забезпечення права на справедливий суд в розумінні строків розгляду справи і забезпечення балансу інтересів кредиторів та боржника під час судового провадження.

51. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

52. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

53. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

54. Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу ''належного урядування'' і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ від 20.11.2011 у справі ''Рисовський проти України'').

55. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 83 Закону про банкрутство господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство в інших випадках, передбачених законом.

56. Беручи до уваги, що провадження у справі № 906/1290/15 про банкрутство Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" триває понад три роки на стадії розпорядження майном, боржник за цей період (станом на дату прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції) не був виключений з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, і це унеможливлювало застосування щодо нього процедур санації чи ліквідації, комітетом кредиторів та боржником не укладено мирової угоди в процедурі розпорядження майном у цій справі, а також те, що чинний у справі про банкрутство мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом, включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання у справі про банкрутство і не можуть бути задоволені понад три роки через дію мораторію у справі про банкрутство, для забезпечення принципів розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом та гарантування правової певності кредиторів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів", відповідно до загальних процесуальних норм (пункт 2 частини першої статті 231 ГПК України) та статті 6 Конвенції. 

57. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що "відсутність предмета спору" в розумінні пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта). 
58. Зазначене не виключає можливості припинення предмета спору на підставі законодавчого припису. В цьому випадку таким законодавчим приписом є вимоги частини четвертої статті 96 Закону про банкрутство (чинного на момент прийняття рішень судів попередніх інстанцій), які обмежують можливість здійснення процедури банкрутства підприємства, що не підлягає приватизації, щодо переходу до процедур санації та ліквідації. Отже, процедура розпорядження майном може завершитися укладенням мирової угоди у справі про банкрутство або закриттям провадження у справі про банкрутство із застосуванням пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.
59. Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство, яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.
60. З огляду на викладене наявність встановленого законом обмеження щодо застосування до боржника, який не був виключений з переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, процедур санації чи ліквідації (частина четверта статті 96 Закону про банкрутство), неукладення впродовж тривалого часу мирової угоди в процедурі розпорядження майном у цій справі та відсутність у зв`язку з наведеним успішного завершення процедури банкрутства боржника позбавляють можливості досягнення легітимної мети Закону про банкрутство.
61. З наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Червоненський завод продтоварів" на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та статті 6 Конвенції. 
62. Зазначене вище свідчить про правильність висновку суду першої інстанції.
63. Наведеного судом апеляційної інстанцій враховано не було, тому є необґрунтованим та безпідставним скасування ним ухвали Господарського суду Житомирської області від 21.05.2019.
64. Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 
65. Рішення суду має прийматися відповідно до норм матеріального і процесуального права та фактичних обставин справи, достовірно встановлених судом, тобто з`ясованих шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. 

66. Однак, ураховуючи викладене, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам не відповідає.

67. При цьому, палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає, що місцевий господарський суд при розгляді справи всебічно, повно та об`єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності і прийняв законне та обґрунтоване рішення, яке помилково скасував суд апеляційної інстанції.

68. Доводи скаржника знайшли своє підтвердження під час перегляду оскаржуваної постанови в касаційному порядку.

69. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

70. Оскільки палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та статті 6 Конвенції, то відсутні підстави для відступу від правової позиції, викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 21/146/06.

71. Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду не вважає за необхідне відступати від правової позиції, викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 910/3704/13, оскільки провадження у зазначеній справі не було закрито судами першої та апеляційної інстанції на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України та статті 6 Конвенції.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 05.08.2019 № 31-4/1158 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15 задовольнити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 906/1290/15 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 21.05.2019 у справі № 906/1290/15 залишити в силі.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              В.  В. Білоус

Судді                                                                                                           О. О. Банасько

                                                                                                                    О. В. Васьковський

                                                                                                                    С. В. Жуков         

                                                                                                                    Л. Й. Катеринчук

                                                                                                                    К. М. Огороднік

                                                                                                                    В. Г. Пєсков            

                                                                                                                    В. Я. Погребняк

                                                                                                                    Н.  Г. Ткаченко