ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/2032/19	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Лавриненко Л.В.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від 1 відповідача:  Гульчак О.В.
від 2 відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Одесі
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг"
на рішення господарського суду Одеської області від 18.10.2019, суддя в І інстанції Цісельський О.В., повний текст якого складено 25.10.2019 в м. Одесі
у справі № 916/2032/19
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" 
до відповідачів: 
1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-7" 
2.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Інвест" 
про визнання недійсним договору про заміну боржника у зобов`язанні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-7" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Інвест", в якому просило визнати недійсним повністю з моменту укладення договору про заміну боржника у зобов`язанні (переведення зобов`язання) від 30.11.2017, укладеного між сторонами у справі.
В обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на те, що оспорюваний договір укладений без згоди кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг", що суперечить приписам ст. 520  ЦК України. Позивач вказував також і те, що відсутність підпису на договорі свідчить про його неукладеність, оскільки відсутнє волевиявлення ТОВ "Термінал-7", і що вказаний договір укладено директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" без рішення загальних зборів, тобто з перевищенням повноважень. При цьому позивач посилався на приписи статей 203, 638, 639, 98 ЦК України. 
Рішенням господарського суду Одеської області від 18.10.2019 у позові відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що при підписанні оспорюваного договору директор позивача - ОСОБА_1 (яка обіймала посаду на час укладання оспорюваного договору) не мала права підписувати оспорюваний договір за відсутністю рішення засновника, оскільки відповідно до Статуту ТОВ "Гранум Трейдінг" чинного на час укладання оспорюваного договору розмір статутного капіталу становив 25 315 752, 06 грн., тобто загальна сума оспорюваного договору у розмірі 7   710   500 грн. складає лише 30,45% від розміру статутного капіталу позивача, а доказів вартості майна товариства позивач суду не надав.
Так само позивачем у належний та допустимий спосіб не наведено доказів того, що директорами відповідачів на час укладання оспорюваного договору були перевищені свої повноваження, оскільки у п.6.3.14. статутів їх Товариств визначено, що до виключної компетенції зборів засновників віднесено затвердження питань про відчуження майна товариства, що перевищує 50 та більше відсотків його вартості. Проте, позивачем також не надано суду доказів вартості майна відповідачів станом на день укладання оспорюваного правочину.
ТОВ "Гранум Трейдінг" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована посиланнями на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві та обґрунтована тим,  що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, не дослідив наявні в матеріалах справі документи та не надав їм належну правову оцінку. Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції протиправно відмовив позивачу в призначенні судової почеркознавчої експертизи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, та суддею безпідставно та необґрунтовано було залишено без розгляду подану позивачем заяву про відвід судді від розгляду даної справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Термінал-7" заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Відповідач, зокрема, вказує те, що всіма учасниками оспорюваного договору була досягнута домовленість про заміну боржника у зобов`язанні, що підтверджується підписами уповноважених на це осіб та печатками сторін, отже сторони вчинили правочин, який за своїм змістом та суттю не суперечить чинному законодавству. Також відповідач зазначає, що зі сторони позивача послідовно прослідковувалося зловживання своїми процесуальними правами, тому в діях суду першої інстанції відсутня упередженість щодо розгляду даної справи.
Одночасно з апеляційною скаргою скаржником подано до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи в порядку ст. 99 ГПК України.
Відповідач ТОВ "Термінал-7" подав до апеляційного суду письмові заперечення щодо задоволення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з посиланням на те, що представник позивача вводить суд в оману намагаючись затягнути розгляд даної справи, заявляючи безпідставні та необґрунтовані клопотання з порушенням процесуальних строків.
Щодо клопотання представника ТОВ "Гранум Трейдінг" про призначення судової почеркознавчої експертизи колегія суддів зазначає наступне.
Своє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи скаржник мотивує тим, що однією з підстав позову було зазначено відсутність підпису директора на оскаржуваному договорі. Однак судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні даного клопотання виключно з формальних міркувань, що призвело до неповного дослідження обставин справи та ухвалення незаконного рішення. З огляду на те, що через відсутність експертизи не була надана оцінка доводам позивача про те, що договір не підписувався директором ТОВ "Гранум Трейдінг" та ТОВ "Гранум Інвест", з метою повного і всебічного розгляду справи є необхідність призначення почеркознавчої експертизи на стадії апеляційного провадження. З огляду на наведене, скаржник просить призначити судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 
- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у договорі про заміну боржника у зобов`язанні від 30.11.2017 року у рядку підпису директора ТОВ "Гранум Трейдінг" тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? 
- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 у договорі про заміну боржника у зобов`язанні від 30.11.2017 року у рядку підпису директора ТОВ "Гранум Інвест" тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?
- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 у договорі про заміну боржника у зобов`язанні від 30.11.2017 року у рядку підпису директора ТОВ ТОВ "Термінал-7" тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?
Проведення судової почеркознавчої експертизи заявник просить доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз.
ТОВ "Термінал-7" у своїх запереченнях зазначає, що за ініціативою суду першої інстанції під час проведення підготовчого засідання від 12.09.2019 року, де представником позивача виступав адвокат Грішин Я., судом з власної ініціативи було порушено питання щодо доцільності призначення у справі почеркознавчої експертизи та запропоновано позивачу у наступне судове засідання призначене на 29.09.2019 року надати вільні зразки підпису колишнього директора ТОВ "Гранум Трейдінг" ОСОБА_2. та забезпечити його явку для відбору експериментальних зразків підпису, на що отримано позитивну відповідь. Однак у наступне судове засідання зі сторони позивача ніхто не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомив, зразків підпису колишнього директора ТОВ "Гранум Трейдінг" ОСОБА_2. чи будь-яких клопотань з процесуальних питань до суду не надав. І лише в останньому судовому засіданні на стадії судового розгляду справи по суті вже інший представник позивача звернувся до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи, яке суд залишив без розгляду.
Господарський суд першої інстанції у судовому засіданні 17.10.2019 року  за результатами розгляду клопотання представника ТОВ "Гранум Трейдінг" про призначення у справі почеркознавчої експертизи ухвалив про залишення вказаного клопотання без розгляду.  При цьому суд виходив із того, що по-перше, клопотання подане всупереч приписам ст.118 ГПК України. По-друге, позивач всупереч вимогам ст.207 ГПК України не надав суду належного обґрунтування неможливості заявлення зазначеного клопотання під час підготовчого засідання, натомість, судом за власною ініціативою, в підготовчому засіданні, яке відбулося 12.09.2019р. було порушено питання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та запропоновано представнику позивача в судове засідання, призначене на 26.09.2019р. надати вільні зразки підпису колишнього директора ТОВ "Гранум Трейдінг" ОСОБА_2., забезпечити його явку для відбору експериментальних зразків підпису, проте ані представник позивача, ані колишній директор в судове засідання 26.09.2019р. не з`явилися. У наступному іншими представниками позивача зазначене клопотання перед судом не ставилося. По-третє, питання, поставлені представником позивача у клопотанні в частині підпису оспорюваного договору директорами ТОВ "Гранум Інвест" та ТОВ "Термінал 7" взагалі не підіймалися представниками позивача під час підготовчого засідання суду.
Розглянувши клопотання скаржника про призначення судової почеркознавчої експертизи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його  задоволення, з огляду на таке.
Згідно з положеннями     статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до ч.1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
    Суд відзначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, про що вказано у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України     «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»    від 23 березня 2012 року №4.
Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона здійснюється у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.
Відповідно до     ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Як вбачається із змісту позовної заяви ТОВ "Гранум Трейдінг" та відповіді на відзив на позовну заяву, підставою свого позову позивачем визначено те, що оспорюваний договір укладений без згоди кредитора - ТОВ "Гранум Трейдінг", що суперечить приписам ст. 520  ЦК України, і що вказаний договір укладено директором ТОВ "Гранум Трейдінг" без рішення загальних зборів, тобто з перевищенням повноважень. Також позивач посилався на неукладеність спірного договору, оскільки відсутнє волевиявлення ТОВ "Термінал-7".
Отже, матеріалами справи спростовується твердження заявника про те, що однією з підстав позову було зазначено відсутність підпису директора на оспорюваному договорі. З огляду на наведене твердження заявника про те, що договір не підписувався директором ТОВ "Гранум Трейдінг" та ТОВ "Гранум Інвест" колегія суддів оцінює критично, оскільки за відсутності підтверджуючих доказів таке твердження є припущенням. Так, на оглянутому в судовому засіданні апеляційного суду оригіналі оспорюваного договору містяться підписи директорів ТОВ "Гранум Трейдінг", ТОВ "Термінал-7" та ТОВ "Гранум Інвест" та відбитки печаток цих юридичних осіб. Водночас, в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про  втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами печаток цих підприємств всупереч їх волі. Суб`єкт господарської діяльності несе повну відповідальність за законність використання його печатки, у тому числі за засвідчення договорів. Адже контроль за виготовленням, зберіганням та використанням печаток і штампів підприємства покладено на канцелярії організацій та відповідальних за діловодство. Керівник підприємства призначає осіб, які персонально відповідають за їхній облік і зберігання.
Разом з тим, належних доказів, які б свідчили про те, що позивач звертався до правоохоронних органів з заявою про втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі підприємства печатки ТОВ "Гранум Трейдінг", позивачем до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься. При цьому колегія суддів враховує також і те, що дійсність підпису своїх директорів на оспорюваному договорі відповідачами не заперечується.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Отже, колегія суддів також враховує, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що призначення судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи викладене, дослідивши обставини, викладені у клопотанні скаржника, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для призначення почеркознавчої експертизи, оскільки відсутня необхідність у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосуються предмету доказування, спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами.
Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте позивач та відповідач ТОВ «Гранум Інвест» не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. 
Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників позивача та відповідача  за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,  вислухавши пояснення представника відповідача ТОВ "Термінал-7", дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога ТОВ "Гранум Трейдінг" до ТОВ "Термінал-7" та ТОВ "Гранум Інвест" про визнання недійсним повністю з моменту укладення договору про заміну боржника у зобов`язанні (переведення зобов`язання) від 30.11.2017, укладеного між сторонами у справі.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. 
Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. 
За приписами частин 1 - 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків. При цьому, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. 
Як вбачається з матеріалів справи, підставою позову позивачем визначено те, що оспорюваний договір укладений без згоди кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" та підписаний від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" директором з перевищенням повноважень.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В силу ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтями 78, 79 ГПК України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2017 року між ТОВ "Термінал-7" (Боржник-1), ТОВ "Гранум Інвест" (Боржник-2), ТОВ "Гранум Трейдінг" (Кредитор) було укладено договір про заміну боржника у зобов`язанні (переведення зобов`язань), згідно з п.1.1 (п.п.1.1.1-1.1.4) якого цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язань (переведенням зобов`язань) щодо повернення Боржником-1 Кредитору суми поворотної фінансової допомоги, на підставі наступних договорів про надання поворотної фінансової допомоги (в подальшому - договори фінансової допомоги): 
- договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФП 10/04/2017 від 10.04.2017р., укладений між Боржником-1 та Кредитором, в подальшому договір №ФП 10/04/2017; 
- договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФП 17/10/2016 від 17.10.2016р., укладений між боржником-1 та кредитором в подальшому - договір №ФП 17/10/2016; 
- договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФП 07/12/2016 від 07.12.2016р., укладений між Боржником-1 та Кредитором, в подальшому - договір №ФП 07/12/2016; 
-договір про надання поворотної фінансової допомоги №ФП 24/03/2017 від 24.03.2017р., укладений між боржником-1 та кредитором, в подальшому - договір №ФП 24/03/2017. 
Згідно з п. 2  договору Боржник-1 переводить на Боржника-2 зобов`язання з перерахування кредитору: 
- суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 2255000грн., що виникло у Боржника-1 на підставі договору №ФП 07/12/2016 (п.п.2.1.1 Договору від 30.11.2017р.);
- суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 2630000грн., що виникло у Боржника-1 на підставі договору №ФП 17/10/2016 (п.п.2.1.2 Договору від 30.11.2017р.);
-  суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 2155500грн., що виникло у Боржника-1 на підставі договору №ФП 10/04/2017 (п.п.2.1.3 Договору від 30.11.2017р.);
-  суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 670000грн., що виникло у Боржника-1 на підставі договору №ФП 10/04/2017, що разом складає 7710500грн. (п.п.2.1.4 Договору від 30.11.2017р.).
Боржник-2 приймає від Боржника-1 вищезазначені зобов`язання з оплати кредитору суми поворотної фінансової допомоги в загальному розмірі 7710500грн. та погоджується сплатити кредитору таку суму в строк до 31.05.2018р. Кредитор та Боржник-2 погоджуються, що підставою сплати Боржником-2 суми поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 7710500грн. є договори фінансової допомоги та даний договір про заміну боржника у зобов`язанні (переведення зобов`язань) (п.п.1.1., 2.1. договору).
Згідно із п.п.3.1.-3.3 договору в результаті вищезазначеного переведення зобов`язань, Кредитор та Боржник-2 погоджуються встановити термін повернення загальної суми поворотної фінансової допомоги за договорами фінансової допомоги у розмірі 7710506грн. до 31.05.2018р. Таким чином, зобов`язання Боржника-2 щодо сплати кредитору суми поворотної фінансової допомоги за договорами фінансової допомоги у розмірі 7710500грн. підлягає виконанню у період з дати підписання даного договору до 31.05.2018р. Кредитор та Боржник-2 погоджуються, що перерахування загальної суми поворотної фінансової допомоги за договорами фінансової допомоги у розмірі 7710500грн. здійснюється за банківськими реквізитами Кредитора, що зазначаються у відповідному рахунку, який виставляється кредитором боржнику-2. Внаслідок виконання Боржником-2, перед кредитором зобов`язань, передбачених п.2.2. договору, до Боржника-2 переходять всі права Кредитора, в тому числі, право вимоги від боржника-1 сплати суми поворотної фінансової допомоги за договорами фінансової допомоги у розмірі 7710500грн. Боржник-1 та Боржник-2 погоджуються встановити термін повернення Боржником-1 на поточний рахунок Боржника-2 загальної суми поворотної фінансової допомоги за договорами фінансової допомоги у розмірі 7710500грн. до 31.05.2018р.
Відповідно п.п.5.1.-5.2. договору, він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, встановлений у п.5.1. цього договору та діє до повного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань.
Оригінал цього договору був оглянутий судом апеляційної інстанції у судовому засіданні та встановлено, що договір підписаний уповноваженими представниками сторін,  у тому числі директором позивача ТОВ "Гранум Трейдінг" ОСОБА_2., та скріплений печатками підприємств у встановленому законом порядку.
У пункті 1.1.4. договору від 30.11.2017р. визначено його предмет та вимоги за яким договором передаються, а саме вказано, поміж інших, договір  №ФП24/03/2017 від 24.03.2017р., тоді як у п.2.1.4. при вірному зазначенні суми неповернутої фінансової (670000грн.) допомоги та дати договору вказано інший номер договору - №ФП10/04/2017. 
Представник відповідача у своїх поясненнях в засіданні суду апеляційної інстанції зазначив про допущення технічної помилки в цій частині
Колегія суддів враховує, що позивачем не доведено обставини існування між сторонами інших договірних відносин з надання фінансової допомоги на суму 670000грн., крім тих, що виникли на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги №ФП24/03/2017 від 24.03.2017р., зокрема, матеріали справи не містять копії договору про надання поворотної фінансової допомоги №ФП 10/04/2017 на суму 670000грн.
З цих підстав колегія суддів приходить до висновку, що дійсно мала місце технічна описка в тексті договору в частині номеру договору від 24.03.2017р. на суму 670000грн.
Частина 1 ст. 181 ГК України встановлює, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, і однією з таких підстав є договір. 
Згідно зі статтею 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. 
Одним з видів заміни особи у зобов`язанні є переведення боргу, наслідком якого є вибуття первісного боржника із зобов`язання і вступ у зобов`язання нового боржника, тобто відбувається заміна суб`єктного складу зобов`язання    із збереженням первісного змісту такого зобов`язання.
Статтею 521 Цивільного кодексу України унормовано, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, за приписами якої правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 
Відповідно до статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише    за згодою    кредитора, якщо інше не передбачено законом. 
Отже, у вказаній нормі закріплено положення про заміну боржника у зобов`язанні винятково за згодою кредитора, але    не визначено форми,    в якій має бути надана така згода.    
При цьому, згода кредитора не є частиною правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні, проте, у випадках, коли правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації,    можливе включення    згоди кредитора до змісту правочину і надання кредиторові можливість підписати правочин. 
Судом апеляційної інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів та з урахуванням судових рішень у справі  № 916/81/19 за участю тих же сторін, встановлені обставини в яких мають преюдиціальне значення при вирішенні даного спору, з достовірністю установлено, що оспорюваний договір    укладений    за згодою    Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг", оскільки наявність підпису директора та печатки ТОВ «Гранум Трейдінг» на оригіналі оспорюваного договору прямо вказує на факт наявності згоди кредитора - ТОВ «Гранум Трейдінг» у порядку ст.520 ЦК України на заміну боржника у зобов`язанні.  
Відповідно до статті 89 ГК України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання, призначення, яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники  товариства. 
Згідно з приписами статті 58 Закону України "Про господарські товариства", яка була чинною на момент укладення спірного договору, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.
За приписами статті 62 вказаного Закону у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний, дирекція, або одноособовий, директор. Дирекція, директор, вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. 
За приписами статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. 
Якщо договір містить умову, пункт, про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.
Отже, саме лише перевищення повноважень не є підставою для визнання недійсними правочинів, оскільки такий позов може бути задоволений у разі доведеності позивачем тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин, що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.5.2. статуту ТОВ "Гранум Трейдінг", у редакції чинній на момент укладення спірного договору, статутний капітал Товариства складається з вкладів його учасників. Вкладом учасників до статутного капіталу Товариства можуть бути грошові кошти, цінні папери, інше майно або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку. 
Згідно з пунктом 5.3. статуту ТОВ "Гранум Трейдінг" для забезпечення діяльності Товариства створено статутний капітал, який складається з вкладу учасника у розмірі 25    315    752, 06 грн. Частка у статутному капіталі Товариства у розмірі 100% статутного капіталу, що становить 25 315 752, 06 грн. належить одному учаснику.
Пунктом 6.3.14. статуту ТОВ "Гранум Трейдінг" передбачено, що до виключної компетенції зборів учасників Товариства віднесено вирішення питання про відчуження майна Товариства на суму, що становить 50% або більше відсотків майна Товариства.
Згідно з пунктами 6.6, 6.6.1, 6.6.3 статуту ТОВ "Гранум Інвест" виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є Директор, який вирішує всі питання діяльності Товариства, крім тих, які віднесено до компетенції зборів учасників; Директор має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства, видавати доручення, представляти Товариство в його відносинах с іншими юридичними особами, державними та іншими органами та організаціями, вести переговори та укладати угоди від імені Товариства, тощо. Усі господарськи договори (угоди) Товариства підписуються Директором та скріплюються печаткою Товариства.
Таким чином, враховуючи що розмір статутного капіталу ТОВ "Гранум Трейдінг" на момент укладення спірного договору становив 25 315 752,06 грн, а загальна сума оспорюваного договору складає 7    710    500 грн., що становить лише 30,45%  від розміру статутного капіталу позивача, то для укладення  даного договору прийняття відповідного рішення загальними зборами Товариства не вимагається.
Отже, як установлено судом, статут позивача не містить обмежень на підписання, укладення директором ТОВ "Гранум Трейдінг" договору про заміну боржника у зобов`язанні, відтак директор товариства на момент підписання оспорюваного договору діяв у межах своїх повноважень.
Також апеляційним судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, він був підписаний уповноваженими представниками сторін і позивачем не доведено, що ці підписи не є підписами директорів товариств, а також скріплений печатками підприємств без зауважень і заперечень, тобто між сторонами у встановленому законом порядку було укладено договір про заміну боржника у зобов`язанні від 30.11.2017р., що також підтверджується рішеннями судів у справі № 916/81/19.
Отже, оскільки позивачем згідно з вимогами ст. 74 ГПК України не доведено наявності підстав, передбачених ст. ст. 203 ЦК України, 215 ЦК України для визнання оспорюваного договору недійсним, то, за таких обставин, господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.
Викладені в апеляційній скарзі твердження скаржника про те, що суд першої інстанції протиправно відмовив позивачу в призначенні судової почеркознавчої експертизи та суддею безпідставно та необґрунтовано було залишено без розгляду подану позивачем заяву про відвід судді від розгляду даної справи, вже перевірялися судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ТОВ "Гранум Трейдінг" на ухвалу господарського суду Одеської області від 18.10.2019 року у даній справі та визнані безпідставними.
Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.
Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування правильного рішення місцевого суду відсутні.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 916/2032/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повна постанова складена 24.01.2020.

Головуючий  суддя:                                                             Бєляновський В.В.

Судді:                                                                                      Богатир К.В. 

                                                                                                      Лавриненко Л.В.