Справа № 303/6079/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 січня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого – судді Фазикош Г. В. 
суддів Кожух О. А., Куштана Б. П. 

з участю секретаря Чучки Н. В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ), на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) до Івановецької сільської ради, ОСОБА_3 , треті особи – Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_4 , про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Івановецької сільської ради, ОСОБА_3 , треті особи – Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_4 , про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради.

В лютому 2018 року подала заяву про збільшення позовних вимог (Т.1, а.с.120-123).

У позові ОСОБА_1 з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила: 

1) визнати недійсним та скасувати рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 травня 2010 року «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 ; 

2) визнати недійсним та скасувати рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 травня 2010 року «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 2876 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що згідно рішень Івановецької сільської ради Мукачівського району (35 сесії 5 скликання) від 19 травня 2010 року «Про передачу у власність земельної ділянки» ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 (надалі – земельні ділянки).

При прийнятті оспорюваних рішень органом місцевого самоврядування допущено ряд суттєвих процедурних порушень, які призвели до неправомірного виділення у приватну власність відповідачки ОСОБА_3 цих земельних ділянок. Внаслідок таких дій Івановецької сільської ради порушено права позивача та третьої особи ОСОБА_4 , які є фактичними власниками суміжних земельних ділянок.

Позивач зазначила, що Івановецька сільська рада Мукачівського району, вийшовши за межі своїх повноважень, повторно передала у власність відповідача ОСОБА_3 земельні ділянки, які на підставі попередніх рішень вказаного органу місцевого самоврядування у 2009 році вже були виділені та передані у власність позивачці ОСОБА_1 .

У підтвердження своїх доводів відносно підставності позовних вимог, позивачем та її представниками у процесі судового розгляду справи було надано ряд документів (листи, відповіді, акти, протоколи допиту свідків тощо), які за їх твердженням констатують істотні конфігуративні порушення при виділенні у власність відповідачці ОСОБА_3 земельних ділянок, оскільки збільшився загальний розмір земельної ділянки ОСОБА_3 з 0,4846 га до 0,5376 га, а розмір земельної ділянки позивача зменшився на різницю між вказаними цифровими величинами.

Аналогічні за своїм змістом аргументи відносно фактичних та правових підстав для задоволення позову були наведені у поясненнях на відзиви відповідачів, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4  (Т. 2, а.с. 140-142, 151-153, 160-162).

Івановецька сільська рада у поданому суду відзиві на позов зазначила, що позов визнає, так як оспорювані за предметом позову рішення були прийнятті помилково.

У відзиві від 21.02.2019 (Т.2, а.с.131-134) представник ОСОБА_3 позов заперечив, просив у його задоволенні відмовити як безпідставного.

Представник відповідача зазначив, що його довірителька у 2010 році практично реалізувала своє суб`єктивне право на передачу їй у власність земельних ділянок, які перебували у її фактичному користуванні з 1950 року. Виділені у власність земельні ділянки за своїми конфігуративними характеристиками відповідають планово – картографічним матеріалам 1962 року с. Старе Давидково Мукачівського району і перевірені державним підприємством «Закарпатгердезцентр», яке контролює правильність обмірів та відсутність накладення меж земельних ділянок із суміжними власниками (землекористувачами).

В той же час позивачем та її представниками не надано жодного документа, що посвідчує право власності позивачки на земельні ділянки, які межують із земельними ділянками відповідачки ОСОБА_3 або належного користування даними земельними ділянками у тому розмірі, на які вона претендує на момент прийняття рішень сесією, тому її права порушені не були.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 також просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності у випадку, якщо суд прийде до переконання про неправомірність прийняття органом місцевого самоврядування спірних рішень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено (Т.2, а.с.156-164).

На це рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району (35 сесії 5 скликання) від 19 травня 2010 року про передачу у власність земельних ділянок суперечить попередньому рішенню цієї ж сільської ради (31 сесії 5 скликання) від 11 листопада 2009 року та порушує права позивачки ОСОБА_1 , оскільки неправомірно збільшено площу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в інтересах відповідачки ОСОБА_3 . На думку позивачки, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи та не дав їм належної правової оцінки, а отже рішення місцевого суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим. У зв`язку з цим позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року апеляційне провадження у даній справі відкрито, а ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 квітня 2019 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року провадження у даній справі зупинено до залучення правонаступника позивачки ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року провадження у цій справі поновлено.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року до участі в даній справі залучено ОСОБА_2 в якості правонаступника позивачки ОСОБА_1 .

У судовому засіданні в апеляційній інстанції правонаступник позивачки ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечили та просили її відхилити.

Представник Івановецької сільської ради, її сільський голова Мишкулинець М. М. апеляційну скаргу підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив, що Івановецька сільська рада помилково прийняла оспорюванні рішення.

Представник третьої особи Токар Т. В. апеляційну скаргу також підтримав та просив її задовольнити. 

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправність прийнятих Івановецькою сільською радою рішень про надання відповідачеві земельних ділянок у 2010 року. В задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності відмовлено, оскільки не встановлено порушення прав позивача внаслідок прийняття оспорюваних рішень.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог (п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України).

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1 ст.78 ЗК України).

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (стаття 152 ЗК України).

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст.155 ЗК України).

Встановлено, що  рішенням Івановецької сільської ради від 11.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» вирішено: 

1) надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків та ведення особистого селянського господарства в селах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в межах населених пунктів, згідно з додатком № 1, 2, 3; 

2) пропонувати громадянам замовити в організаціях, які мають відповідні дозволи (ліценції) виготовити технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (Т.2, а.с.167).

У додатку № 1 до цього рішення міститься перелік фізичних осіб, яким надано дозволи на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків і для ведення особистого селянського господарства. Додатком № 1 передбачено, зокрема, що ОСОБА_1 (в списку № 47) надаються відповідні дозволи на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,2605 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 (в списку № 48) надаються відповідні дозволи на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,2346 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (Т.2, а.с.168).

Рішенням Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою (Т.1, а.с.10-11).

Право власності ОСОБА_3 на зазначені земельні ділянки підтверджується державними актами серії ЯЛ № 424466 від 10.11.2011 та серії ЯЛ № 424467 від 10.11.2011.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що первинний дозвіл відповідачці ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та земельну ділянку площею 0,2605 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , було надано саме рішенням сільської ради від 11.11.2009 року. У подальшому рішенням Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року відповідачці було передано у власність земельні ділянки більшої площі.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції голова сільради Мишкулинець М. М. пояснив, що таке збільшення могло відбутися виключно за рахунок зменшення розміру суміжних земельних ділянок, користувачами яких є позивач ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) та третя особа ОСОБА_4 . Це твердження підтверджується викопіровкою плану с. Давидково, копія якого наявна у матеріалах справи (Т.2, а.с.186). Сільський голова також пояснив, що внаслідок цього рішення між вказаними особами виникли спори, які були предметом розгляду у кількох судових справах.

 У справі № 0707/10350/2012 за позовом ОСОБА_4 до Івановецької сільської ради, треті особи – Головне управління Держкомзему в Закарпатській області, міськрайонне управління у місті Мукачево і Мукачівському районі, ОСОБА_3 , про скасування рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19.05.2010 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 » та рішення Івановецької сільської ради від 21.10.2010 № 32 «Про встановлення меж», потановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2014 позов було задоволено. 

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016  у справі № 0707/10350/2012 рішення суду першої інстанції скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з порушенням правил підсудності.

У справі № 303/5110/14 за позовом ОСОБА_3 до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача – ОСОБА_4 , Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області, ОСОБА_1 про: 1) визнання протиправним та скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів; 2) визнання протиправним та скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2346 га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів; 3) визнання протиправним та скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів; 4) визнання протиправним та скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,0735 га. для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів; постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю. 

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2015 у справі № 303/5110/14: 

1) постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2014 скасовано частково, а саме, частині визнання протиправним і скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,0735 га. для ведення особистого селянського господарства, в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів, – і в цій частині прийнято нову постанову;
2) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11.09.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,0735 га. для ведення особистого селянського господарства, в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів;
3) у решті частину постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.09.2014 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 303/5110/14:

1) постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року в частині вирішення спору про визнання протиправним і скасування рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 11 листопада 2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку» в частині надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,0735 га. для ведення особистого селянського господарства, в АДРЕСА_2 в межах населених пунктів скасувано та закрито провадження.
2) в іншій частині постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року залишено без змін (Т.2, а.с.156-164).

При цьому у справі № 303/5110/14 встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 не подавала в 2009 році до Івановецької сільської ради заяв щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, які знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та, не отримувала рішення від 11.11.2009 року. 

Судом також встановлено, що 24 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 звернулися до прокуратури Мукачівського району щодо порушення вимог земельного законодавства при виготовленні державних актів на право приватної власності на земельну ділянку. 

Це звернення було розглянуто і прокуратурою Мукачівського району встановлено, що рішенням 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року ОСОБА_3 було передано в приватну власність земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_2 . 

Проте, на момент прийняття Івановецькою сільською радою рішення від 19.05.2010 року за дворогосподарством ОСОБА_3 в с. Старе Давидково Мукачівського району рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,49 га. Крім того, у відповідності до рішення 31 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 11.11.2009 року за даним дворогосподарством закріплено 0,25 га для будівництва та 0,2346 га для особистого селянського господарства.

Прокуратурою також встановлено, що надання земельних ділянок у власність відповідачці ОСОБА_3 здійснено з грубим порушенням вимог ст. 118 Земельного Кодексу України, а саме без розроблення проектів землеустрою, на підставі технічної документації. 

Основною причиною спору, який виник між землекористувачами земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 є незгода з встановленими межами при наданні земельної ділянки відповідачці ОСОБА_3 . При цьому було вказано можливість врегулювання спору у судовому порядку (Т.1, а.с.36, Т.2, а.с.156-157).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник Івановецької сільської ради, її голова Мишкулинець М. М., позов визнав та пояснив, що оспорюване рішення Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року прийняте помилково. Івановецька сільська рада прийняла рішення без погодження сторін. Аналогічні пояснення давалися ним також під час розгляду справи в суді першої інстанції (Т.1, а.с.55). Голова сільської ради у судовому засіданні в апеляційній інстанції визнав, що оспорюване рішення сільської ради було прийнято на підставі заяви ОСОБА_3 , яку остання фактично не писала. Заява була написана її дочкою, повноважень на вчинення такої дії остання не мала. Внаслідок прийняття оспорюваного рішення частка земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача, перейшла до відповідачки. Сільська рада неодноразово намагалася врегулювати ситуацію між сторонами, які є суміжними користувачами та родичами, однак це не вдалося зробити. Фактично відповідачці слід було передати земельну ділянку у тому розмірі, який вказано у попередньому рішенні сільської ради, прийнятому у 2009 році.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції представники відповідачки визнали, що підставою для ухвалення оспореного рішення була заява від 22.04.2010 року, яку фактично ОСОБА_3 не писала, а писала її донька (Т.2, а.с.169). Це підтвердив також голова Івановецької сільської ради Мишкулинець М. М.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що ані в 2009 році, ані в 2010 році ОСОБА_3 особисто заяви до сільради з приводу спірних земельних ділянок не подавала.

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11 жовтня 2013 року встановлено, що рішенням 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19 травня 2010 року передано в приватну власність відповідачки ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , що не відповідає площі, що рахувалася за дворогосподарством ОСОБА_3 на момент прийняття рішення про передачу земельних ділянок в приватну власність.

На момент прийняття рішення про передачу в приватну власність вищевказаних земельних ділянок, згідно погосподарської книги, в користуванні ОСОБА_3 знаходилася земельна ділянка площею 0,49 га, яка не відповідає площі земельної ділянки, що передана в приватну власність ОСОБА_3 загальною площею 0,5376 га, а тому рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19 травня 2010 року, яким передано в приватну власність вищевказані земельні ділянки за вищевказаними адресами ОСОБА_3 повинно було прийматися відповідно до п. 6,7, 8, 9 ст. 118 ЗК України після розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок.

Таким чином рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19 травня 2010 року про передачу в приватну власність ОСОБА_3 земельних ділянок площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,2876 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 , не в повній мірі відповідає вимогам пп.1,2 ст. 118, 158, 159 ЗК України (Т.1, а.с.124-126).

Отже, з вказаного слідує, що надання земельних ділянок у власність відповідачці ОСОБА_3 здійснено з грубим порушенням земельного законодавства, а саме без розроблення проектів землеустрою, з порушенням ряду процедурних питань (без проекту водовідведення, без технічної документації, без погодження з суміжними землекористувачами). Крім того, земельні ділянки виділено незважаючи на існування попереднього рішення Івановецької сільської ради від 11.11.2009 року. Внаслідок цього за дворогосподарством відповідачки ОСОБА_3 рахується земельна ділянка в більшому розмірі, ніж була до прийняття 19.05.2010 року оспорюваних рішень Івановецькою сільською радою. Водночас, в позивача, навпаки, за його дворогосподарством рахується земельна ділянка в меншому розмірі.

За цих обставин, враховуючи те, що має місце порушення прав позивача, власника суміжної земельної ділянки, позов є обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради від 19.05.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок» відповідачці ОСОБА_3 площею 0, 25 га для будівництва та площею 0, 2876 га для ведення особистого селянського господарства» слід визнати недійсним.

Що стосується клопотання про застосування строків позовної давності, то в його задоволенні слід відмовити, оскільки спір між сторонами триває починаючи з 2012 року, про що сам зазначає у своєму відзиві на позов представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (Т.2, а.с.34). Про факт переривання строків позовної давності свідчать також судові рішення в інших справах, ухвалених між цими самими сторонами (Т.2, а.с.27, 245-248). На питання головуючої у суді апеляційної інстанції з якого саме часу слід рахувати строк позовної давності представник відповідачки ОСОБА_3 – ОСОБА_7 чіткої відповіді не надав, назвавши спочатку одну дату, а потім іншу. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). За цих обставин підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності в даному випадку немає.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) – задовольнити. 

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 лютого 2019 року – скасувати, ухваливши нове рішення по суті справи.

Позов ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , задовольнити. Рішення 35 сесії 5 скликання Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 травня 2010 року «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельної ділянки площею 0, 2876 га для ведення особистого селянського господарства» - визнати недійсним.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий:                                

Судді: