УХВАЛА

23 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 675/2698/16-а
адміністративне провадження № К/9901/33285/19
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 675/2698/16-а за позовом ОСОБА_1 до Замкової виправної колонії № 58 про визнання неправомірними та незаконним дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив визнати незаконними та неправомірними дії адміністрації Замкової виправної колонії № 58, зазначивши, що він відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58 і при цьому відбув більше 3/4 частин призначеного строку покарання. Відповідачем порушуються норми кримінально-виконавчого законодавства щодо утримання засуджених у виправній установі, засуджених утримують у неотоплюваних жилих приміщеннях і приміщеннях непридатних для проживання. Представники адміністрації проводять у камерах засуджених відеозйомки, а також безпідставно притягують позивача до дисциплінарної відповідальності, не дотримують вимог законодавства, щодо забезпечення засуджених належним харчуванням. 
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року, залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року, в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, скаржник подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 675/2698/16-а залишено без руху, для надання до суду касаційної інстанції заяви, клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, доказів на підтвердження таких обставин, а також зазначити обґрунтовані вимоги, які повинні відповідати п. 4, 5 ч. 2 ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються, обґрунтування, вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються, вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
На виконання вимог вказаної ухвали, скаржником додано до матеріалів касаційної скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому він просив поновити строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року.
Слід зазначити, що в ухвалі Верховного Суду від 11 грудня 2019 року про залишення касаційної скарги без руху також зазначалось, що касаційна скарга не в повній мірі відповідає вимогам ст. 330 КАС України, а саме, касаційна скарга написана від руки нерозбірливим почерком, є нечитабельною, що є суттєвим недоліком касаційної скарги, що фактично позбавляє Суд можливості дослідити її обґрунтування та зміст вимог.
В той же час, скаржник у поданому клопотанні про поновлення строку не зазначив, які він висуває процесуальні вимоги, що можуть бути застосовані за результатом розгляду касаційної скарги, а таакож не усунув вимоги щодо об`єктивної можливості прочитати текст касаційної скарги, що не дає Суду реальної можливості дослідити обґрунтовання, зміст і склад.
Отже, скаржник не усунув недоліки визначених ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року, в частині зазначення обґрунтованих вимог, а тому касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до ч. 7 ст. 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 675/2698/16-а - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко