П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2509/19	
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
судді –	Запорожан Д.В..	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В січні 2019 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги військовослужбовцю після укладення ним першого контракту;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу після укладання ним першого контракту у розмірі восьми розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого законом станом на 01.01.2019 року.
В обґрунтування позову було зазначено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги при укладанні військовослужбовцем першого контракту про проходження військової служби, проте, відповідач на неодноразові звернення про виплату допомоги не реагує, та відмовляє у її виплаті, посилаючись на те, що позивач раніше проходив службу в міліції. На думку позивача, зазначена обставина не може бути перешкодою у виплаті одноразової грошової допомоги.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 18.11.2006 року по 23.10.2007 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах України.
В період з 04.02.2008 року по 30.09.2008 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах в УМВС України в Миколаївській області.
В період з 26.09.2016 року по 15.09.2017 року позивач працював водієм автотранспортних засобів відділення життєзабезпечення аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Миколаївській області.
01.08.2019 року позивачу був прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду водія взводу бронетранспортерів патрульної роти на автомобілях військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командира військової частини №172 від 01.08.2019 року зарахований до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення.
Під час зарахування позивача до особового складу військової частини, питання про виплату йому одноразової грошової допомоги при укладанні військовослужбовцем першого контракту про проходження військової служби, не було вирішено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач підпадає під дію пп.7 п.4 розділу ХХІ Інструкції, оскільки в період з лютого 2008 року по вересень 2008 проходив службу в органах внутрішніх справ, а в період з вересня 2016 по вересень 2017 займав посаду в Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.
При розгляді даної справи колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до розділу ХХІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, військовослужбовцям після укладення ними першого контракту, передбаченого у додатку 1 до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (надалі - інструкція), та вступу до виконання обов`язків за посадою, на яку вони призначені, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;
Згідно п.2 розділу ХХІ Інструкції Право на отримання одноразової грошової допомоги настає з дня видання наказу командира військової частини про вступ до виконання обов`язків за посадою, на яку призначено військовослужбовця.
Одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, який видається на підставі інформації, наданої кадровим (стройовим) підрозділом військової частини про заключення військовослужбовцем першого контракту про проходження військової служби.
Відповідно до пп.7 п.4 розділу ХХІ Інструкції, одноразова грошова допомога не виплачується у разі укладання контракту для проходження військової служби в Національній гвардії України особами, які згідно з даними їх особової справи проходили військову службу за контрактом (кадрову військову службу) чи проходили службу на посадах молодшого, середнього та вищого складу поліції або займали посади рядового і начальницького складу в державних органах.
Як зазначалось раніше в період з 26.09.2016 року по 15.09.2017 року позивач працював водієм автотранспортних засобів відділення життєзабезпечення аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Миколаївській області.
Матеріали справи містять відповідь ГУ ДСНС України у Миколаївській області на адвокатський запит, з якого вбачається, що посада, на якій працював позивав у вищевказаний період, до посад осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту не відноситься (а.с.73).
Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що період стажу з 26.09.2016 року по 15.09.2017 року у ГУ ДСНС України у Миколаївській області, не є таким, що підпадає під вимоги пп.7 п.4 розділу ХХІ Інструкції.
Також апелянтом зазначено, що період стажу з 04.02.2008 року по 30.09.2008 року, в який позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах в УМВС України в Миколаївській області, також не підпадає під вимоги пп.7 п.4 розділу ХХІ Інструкції, оскільки у цей період позивач був працівником міліції, а не поліції.
Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
Відповідно ст.1 Закону України «Про міліції» (у редакції чинній на час проходження позивач служби в органах внутрішніх справ) Міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міліції» (у редакції чинній на час проходження позивач служби в органах внутрішніх справ) особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про міліції» (у редакції чинній на час проходження позивач служби в органах внутрішніх справ) працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки міліція України була державним органом, а працівник міліції був представником державного органу, період стажу позивача 04.02.2008 року по 30.09.2008 року підпадає під вимоги пп.7 п.4 розділу ХХІ Інструкції, оскільки позивач займав посаду в органі державної служби.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну ОСОБА_1 – залишити без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Запорожан Д.В.