ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8225/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
          за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року (суддя Кальник В.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 25.10.2019 року) у справі № 160/8225/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання взяти на облік, витребувати електронну пенсійну справу, перерахування та поновлення виплати пенсії, - 

в с т а н о в и в:
22.08.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивачі) звернулась через свого представника до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач або Управління), в якому просила визнати протиправним рішення № 40/03-10/19 від 25.04.2019 року про відмову у поновленні виплати пенсії; зобов`язати відповідача взяти на облік, витребувати електронну пенсійну справу, перерахувати та поновити їй виплату пенсії за віком із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством, починаючи з 07.10.2009 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративно суду від 25.10.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №40/03-10/19 від 25.04.2019 року про відмову у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з врахуванням надбавки до пенсії як дитині війни, починаючи з дати звернення - 17.02.2017 року.
ОСОБА_1 через свого представника, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області взяти на облік, витребувати електронну пенсійну справу, перерахувати та поновити виплату пенсії за віком із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, передбачених чинним пенсійним законодавством, починаючи з 07.10.2009 року. Свої вимоги обґрунтовала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.  Апелянт вказувала, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 року № 25-1 «Про деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» установлено, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), застосовується з урахуванням того, що із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01 червня 2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01 липня 2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01 серпня 2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно- територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів, тобто починаючи з 01.08.2016р. громадяни України мають право звернутись із заявою про призначення пенсії до будь-якого територіального органу ПФУ незалежно від місця реєстрації. Апелянт зазначала, що територіальні органи ПФУ у правовідносинах з пенсіонерами не наділені дискреційними повноваженнями та не мають право на власний розсуд поновлювати чи не поновлювати пенсію, здійснити або не здійснити перерахунок та інше. Апелянт вказувала, що поняття стоку позовної давності та строку поновлення виплати пенсії не є тотожними, виплата пенсії повинна бути поновлена з того моменту, з якого вона була припинена чи іншої дати, визначеної законодавчо. Від дати пред`явлення вимоги до дати звернення до суду триває певний час, що залежить від дати прийняття відповідачем свого рішення. Апелянт звертає увагу, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України та пенсіонеру нараховується пенсія за весь час її невиплати. Пенсія виплачується за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Апелянт вказує, що виплата їй пенсії були призупинена з моменту її виїзду на постійне місце проживання закордон, і таку виплату варто поновити не з моменту її звернення з заявою до органу Пенсійного фонду а з дати визначеної рішенням Конституційного Суду України, хоча вона має право на отримання пенсійних виплат за весь час зупинення виплати пенсії. Оскільки виплату пенсії було призупинено з вини відповідача, виплата пенсії має бути здійснена за весь час, без обмеження будь-яким строком. Апелянт вказує, що є хибними висновки суду першої інстанції щодо відмови у проведенні індексації пенсії та виплати компенсації втрати частини пенсії, помилковим є твердження, що питання може бути вирішене судом лише в разі їх не проведення органом Пенсійного фонду України після поновлення виплати пенсії та нарахування заборгованості по ній. На думку апелянта, факт порушення її прав встановлений рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, шкода завдана невиплатою пенсії підлягає врахуванню одночасно із стягненням боргу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вказував, що з 01 серпня 2016 року особи можуть звертатися за призначенням пенсії незалежно від території обслуговування. Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.  Суд першої інстанції вказував, що посилання відповідача щодо ненадання паспорту громадянина України для підтвердження постійного місця проживання (реєстрації) в Україні не є підставою для відмови у поновленні пенсії, оскільки позивачем на підтвердження постійного місця проживання наданий паспорт громадянина України. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення   статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Позивач як громадянин України незалежно від проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України. Суд першої інстанції вказував, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою    статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Позивач незалежно від її проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов`язаний поновити пенсію за віком. Суд першої інстанції відхилив доводи  відповідача стосовно неможливості витребувати пенсійну справу позивача для визначення періодів зарахованого стажу та заробітної плати, та вказував, що за необхідності відповідач відповідно до Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднанні    управління, яке затверджене постановою Правління ПФУ №28-2 від 22.12.2014,    має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців    відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань. Отримавши заяву, відповідач, як правонаступник відповідного територіального органу соціального захисту населення, має витребувати архівну пенсійну справу, в тому числі протокол про призначення пенсії, строк зберігання якого - 75 років, а в разі знищення чи втрати - відновити пенсійну справу. Витребування електронної пенсійної справи є дискреційним повноваженням відповідача. Суд першої інстанції вказував, що відповідач повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 17.02.2017 року і прийнявши незаконне рішення від 25.04.2019 року №40/03-10/19, позбавив позивача права на призначення пенсії, тому ефективним способом захисту порушеного права є визнання протиправним    та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області    №40/03-10/19 від 25.04.2019 року про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу та зобов`язання перерахувати та поновити виплату пенсії за віком з    врахуванням надбавки до пенсії як дитині війни, починаючи з дати звернення - 17.02.2017 року. Права позивача належать захисту саме з дати звернення її представника із заявою про поновлення виплати пенсії, тобто з 17.02.2017 року. Відповідно до  ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Виплата пенсії позивачу ще не поновлена, і, відповідно, заборгованість по ній ще не нарахована, питання щодо проведення індексації пенсії та компенсації втрати частини пенсії може бути вирішено судом лише з разі їх не проведення органом Пенсійного фонду України після поновлення виплати пенсії та нарахування заборгованості по ній. У суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від нарахування компенсації втрати частини доходів, підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством, при перерахунку розміру пенсії та при поновленні виплати пенсії позивачу.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у 1997 році виїхала до ОСОБА_2 Ізраїль та постійно проживає в м. ОСОБА_3 . До виїзду за межі України отримувала пенсію.
17.02.2017 року ОСОБА_1 , через представника за довіреністю, ОСОБА_4 , звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо перерахунку, поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009 року, в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, та здійснити запит електронної пенсійної справи (знята з реєстрації у 1997 році),  до заяви про призначення/перерахунок пенсії  додано копії:  закордонного паспорта громадян України для виїзду за кордон, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, трудової книжки. Документи прийнято відповідно до розписки-повідомлення 17.02.2019 року.
Рішенням комісії по розгляду звернень громадян Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 24.02.2017 № 24      ОСОБА_1 відмовлено в поновленні пенсії за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із рішенням комісії по розгляду звернень громадян Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 24.02.2017 року № 24, Акерман О.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.10.2018 року у справі № 208/3339/17 відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 року у справі №208/3339/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 24.02.2017 № 24 про відмову у поновлені виплати пенсії      ОСОБА_1 , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 від 17.02.2017 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 року у справі №208/3339/17 відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є правонаступником Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, повторно розглянуто заяву    про поновлення виплати пенсії. Рішенням Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2019 року №40/03-10/19 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком, з наступних підстав: у заяві про поновлення пенсії значиться ОСОБА_1 , але до заяви додано: копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (без зазначення по батькові), термін дії якого закінчився 27.02.2017; копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків на ОСОБА_5 (без зазначення по батькові); не завірену належним чином копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 ОСОБА_1 не перебувала на обліку, як одержувач пенсії, у відділі з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заявником не надано інформацію, в якому органі Пенсійного фонду України було призначено пенсію, в зв`язку з чим, неможливо витребувати пенсійну справу для визначення періодів зарахованого стажу та заробітної плати. В рішенні вказано, що поновлення виплати пенсії здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам чинного законодавства, особи, які одержували пенсію від інших органів і звертаються до органів, що призначають пенсію, надають документ, що підтверджує розмір пенсії, строки її виплати та дату зняття з обліку за попереднім місцем отримання. За документами, наданими для поновлення пенсії, не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України ОСОБА_1 , як це передбачено  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та Порядком надання документів для поновлення (перерахунку) пенсії відповідно до вищевказаного Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 44 вищевказаного Закону, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 51  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року п.  2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визнаний неконституційним. У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Поміж тим, передбачено, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування, іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання. Разом з заявою про призначення пенсії, яка подана представником, долучено довіреність виписану на представника та копію закордонного паспорта позивача.
Відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року № 719-V паспорт - це  документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.
Згідно ст. 1, ст. 2, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення  чинного  законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається. Документами, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється на період до десяти років з можливістю продовження на такий же термін. Продовження терміну дії паспорта провадиться у порядку, встановленому для оформлення його видачі. 
Відповідно до пунктів 51, 54 рішення Європейського суду з прав людини «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як на підставу для відмови у призначенні пенсії, пенсійний орган зазначав, що обов`язковість підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України, як це передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком надання документів для призначення (перерахунку).
Згідно п 4.8. Порядку, заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.
Згідно п. 1 розділу ІІ   Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1, прийом та обслуговування здійснюються незалежно від взяття на облік (місця проживання, перебування) особи на території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду з питань: надання загальної інформації про умови, порядок призначення, перерахунку, виплати пенсій, сплату обов`язкових платежів, адміністрування яких здійснюється органами Пенсійного фонду, ведення обліку (коригування відомостей) про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; одержання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб Державного реєстру); реєстрації користувача на веб-порталі; ведення електронних пенсійних справ - щодо виду пенсії, суми призначеної пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, дати виплати та закінчення виплати пенсії, оподаткування та інших утримань. 
До виїзду за кордон, позивач проживала у м. Донецьк. Можливо, дійсно у позивача на час звернення з заявою про поновлення та перерахунок пенсії відсутнє постійне місце проживання в Україні, тому є можливим звернення із заявою про поновлення пенсії до Кам`янського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, оскільки на час звернення позивача з заявою, дозволено звернення осіб до будь-якого пенсійного органу в Україні.
Варто вказати, що саме рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». 
Повторюючись, суд робить висновок, що у позивача відсутнє місце реєстрації та проживання в Україні, тому враховуючи відсутність у позивача постійного місця проживання на території України, є можливим її звернення із заявою про поновлення пенсії до Кам`янського відділу обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області. 
          Більше того, варто вказати, що Пенсійний фонд України не повідомляв про відкриття своїх Управлінь у Державі Ізраїль, тобто позивач навіть при бажанні, не може звернутись до Управління Пенсійного фонду України відкритому у Державі Ізраїль. У випадку ОСОБА_1 необхідно враховувати її постійне проживання в Державі Ізраїль.  Судова колегія наголошує, що проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Відсутність законодавчо визначеного порядку подання громадянами України заяв про призначення пенсії у випадку постійного проживання за межами України, не може бути підставою для позбавлення  осіб права на соціальний захист, що встановлене Конституцією України.
          Посилання відповідача на те, що пенсія виплачується лише тим особам, які вказали у заяві фактичне місце проживання в межах України є безпідставним, з огляду на те, що ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене нарахування пенсії на визначений особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, та те , що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом.
          Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»    та будь-яким іншим  законом  з питань пенсійного забезпечення не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії як відсутність (закінчення строку дії) документів, що засвідчують місце проживання (реєстрації) особи на території України.
          Судова колегія звертає увагу, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 року № 25-1 «Про деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» установлено, що  Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)  пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01 січня 2016 року; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01 червня 2016 року; у Дніпропетровській, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01 липня 2016 року; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01 серпня 2016 року, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів. 
Судова колегія вказує, що дискреційні повноваження є сукупністю прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта. Територіальні органи ПФУ у правовідносинах з пенсіонерами наділені дискреційними повноваженнями та мають право витребовувати електронні пенсійні справи у разі поновлення виплати пенсії певним органом Пенсійного фонду України після звернення до нього пенсіонера з відповідною заявою. 
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»      визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії та витребування копій пенсійних справи для перерахунку та поновлення виплати пенсії.
У постанові від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. 
У Рішенні від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом  інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. При цьому особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, обов`язки цієї особи у сфері публічно-правових відносин.
          Судова колегія вказує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
          Судове рішення має бути ефективним та таким, яке можливо буде легко виконати. 
          Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Варто запобігти порушеному праву у майбутнім.
          У даному випадку, позивач просила суд зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області взяти на облік, витребувати електронну пенсійну справу, з цього приводу колегія суддів зазначає, що взяття позивача на облік та витребування електронної пенсійної справи є належними та невідворотними діями у разі поновлення їй виплати пенсії. 
          Встановлено, що 17.02.2017 року ОСОБА_1 , через представника за довіреністю, ОСОБА_4 , звернулась до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо перерахунку, поновлення виплати пенсії за віком з 07.10.2009 року, в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни. Саме 17.02.2017 року ОСОБА_1 вважає своє право на поновлення виплати пенсії порушеним та мала бажання знову отримувати пенсію від Пенсійного фонду України.
Згідно з ч. 2    ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,    поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Тобто ключовою датою для поновлення виплати пенсії є дата заяви пенсіонера.
Частинами 1 та 4 ст. 45 вищевказаного Закону передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Перерахунок призначеної пенсії, провадиться в строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Тобто поновлення та перерахунок пенсії здійснюється у строки визначені ст. 45 та ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та для поновлення та перерахунку пенсії має значення дата заяви звернення пенсіонера. 
Рішенням Конституційного суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009  пункт 2 частини першої статті 49, друге речення  статті 51 Закону №1058-ІV  щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційним). Зазначені положення  Закону № 1058-ІV  втратили чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Оспорюваними нормами  Закону №1058-ІV  держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
          Відповідно до ч.1, 2    ст.122 КАС України,    позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд враховує, що відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії від 17.02.2017 року і прийняв рішення від 25.04.2019 року №40/03-10/19, позбавив позивача права на призначення пенсії. ОСОБА_1 звернулась до суду з захистом свого права на поновлення та перерахунок пенсії у червні 2017 року, тобто у межах шестимісячного строку коли дізналась про рішення рішенням комісії по розгляду звернень громадян Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 24.02.2017 № 24     про відмову в поновленні пенсії за віком.
Позиції щодо поновлення та перерахунку пенсії непрацюючому пенсіонеру з дати подання заяви до Пенсійного фонду України висвітлені Верховним Судом у постановах від 01.10.2019 року у справі № 804/3646/18 та від 31.01.2019 року у справі № 520/9721/16-а.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням надбавки до пенсії як дитині війни, починаючи з дати звернення - 17.02.2017 року
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.  242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2019 року у справі № 160/8225/19 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова