Постанова 
Іменем України                                  
 
27 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 686/9287/15-ц
 
провадження № 61-16152св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,                                                      Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ»,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Даніель», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель», ОСОБА_1 , управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради,
треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Галина Григорівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2017 року у складі судді Логінової С. М. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» звернулося до суду з позовом, з урахуванням уточнень та зміни складу учасників процесу, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» (далі - ПАТ «КБ «Даніель»), уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель», ОСОБА_1 , управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору та припинення обтяження предмету іпотеки. 
 
Позовна заява мотивована тим, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, на підставі договору іпотеки                        від 13 жовтня 2011 року ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «КБ «Даніель» нежитлове приміщення - виробничий корпус загальною площею                    3 873,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . 
Проте, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12 березня 2014 року визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного виробничого корпусу, що був укладений 06 листопада 2008 року між ним і ОСОБА_1 та вказане майно фактично повернулося у власність товариства.
Вказувало, що оскільки ОСОБА_1 не є власником вказаного нерухомого майна, тому не мала права його передавати в іпотеку банку з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором.
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» просило суд: скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення - виробничий корпус загальною площею 3 873,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена 10 листопада 2008 року Хмельницьким бюро технічним інвентаризації за реєстраційним номером 5077151; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 13 жовтня 2001 року між ОСОБА_1 і              ПАТ «КБ «Даніель» та посвідчений приватним нотаріусом Твердохліб Г. Г. за реєстраційним номером 2866; скасувати державну реєстрацію договору іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку зазначене вище нежитлове приміщення; припинити обтяження вказаного предмета іпотеки.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                        від 18 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 листопада 2015 року, позовні вимоги                      ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» задоволено. 
Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 13 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Даніель». 
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення - виробничий корпус, загальною площею 3 873,1 кв. м,                          на АДРЕСА_1 . 
Скасовано державну реєстрацію договору іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку виробничий корпус, загальною площею 3 873,1 кв. м,              на АДРЕСА_1 . 
Накладено арешт на виробниче приміщення, загальною площею                             3 873,1 кв. м, на АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці, площею 5 320 кв. м. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                     від 18 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                   від 10 лютого 2017 року позов ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» задоволено.
Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 13 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Даніель», посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу за реєстровим номером 2866.
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитловеприміщення - виробничий корпус, загальною площею 3 873,1 кв. м                        на АДРЕСА_1 , що здійснена 10 листопада 2008 року бюро технічної інвентаризації м. Хмельницького за реєстраційним номером 5077151.
Скасовано державну реєстрацію договору іпотеки, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку виробничий корпус загальною площею 3 873,1 кв. м               на АДРЕСА_1 .
Припинено обтяження предмету іпотеки - загальною площею 3 873,1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 5077151 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 15539656; у державному реєстрі іпотек                за № 11717654.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 неправомірно набула право власності на спірне майно, а тому не мала права передавати його в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань іншої особи за кредитним договором. У зв`язку з наявністю правових підстав для скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору іпотеки, підлягають задоволенню й похідні вимоги позивача про скасування державної реєстрації договору іпотеки та припинення обтяження предмета іпотеки
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Даніель» відхилено.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                   від 10 лютого 2017 року залишено без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи, ухваливши законне й обґрунтоване рішення.
При цьому, апеляційний суд дослідив та відхилив доводи апеляційної скарги відповідача.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,                                         ПАТ «КБ «Даніель» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не з`ясовано обставини дотримання сторонами спірного договору іпотеки вимог закону, що є необхідними для його чинності. Вважає, що позивач не навів підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання спірного правочину недійсним. Судами не враховано, що правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.
Вказує, що суд першої інстанції повинен був залишити позов без розгляду, оскільки позивачем у суді його підтримано не було, а у судове засідання з`явився представник за довіреністю, яка не була чинною. Вважає, що представляти товариство позивача мав ліквідатор або особа, якій видано довіреність саме ліквідатором.
Судом неправомірно, за власною ініціативою, було залучено в якості співвідповідача уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель»
 
Доводи осіб, які подали заперечення на касаційну скаргу
 
У липні 2017 року ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ідентичні за змістом заперечення на касаційну скаргу ПАТ «КБ «Даніель», у яких вказують, що доводи товариства є безпідставними, не впливають на правильність вирішення справи судами, тому просять залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу   Лідовцю Р. А.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
06 листопада 2008 року між ТОВ «Телерадіокомпанія «ТОН-АРТ» і              ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - виробничого корпусу площею 3 873,1 кв. м                                  на АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Поліщук Н. В. і зареєстрований в реєстрі за № 5883.
 
На підставі цього договору ОСОБА_1 зареєструвала право власності на нерухоме майно.
 
У подальшому адреса нежитлового приміщення була змінена                                       на АДРЕСА_1, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно.
 
13 жовтня 2011 року між ПАТ «КБ«Даніель» і ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «КБ «Даніель» і ОСОБА_2 13 жовтня 2011 року, був укладений договір іпотеки, за яким іпотекодавець передала в іпотеку банку нежитлове приміщення - виробничий корпус площею 3 873,1 кв. м у АДРЕСА_1 , належне їй згідно з договором купівлі-продажу від 06 листопада 2008 року.
 
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12 березня             2014 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21 травня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 03 вересня 2014 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - виробничого корпусу площею 3 873,1 кв. м у АДРЕСА_2 , укладений 06 листопада 2008 року між ТОВ «Телерадіокомпанія «ТОН-АРТ» і           ОСОБА_1 . 
 
Вказаним судовим рішенням встановлено, що угода є такою, що укладена боржником із заінтересованою особою (сестрою директора товариства), первинні документи на оплату договору відсутні, продаж нерухомого майна здійснено за значно заниженою вартістю і в результаті цієї угоди кредиторам завдані збитки внаслідок виведення майна зі складу ліквідаційної маси ТОВ «Телерадіокомпанія «ТОН-АРТ».
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ПАТ «КБ «Даніель» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель»задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
 
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).
 
Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).
 
Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на час вчинення спірної реєстраційної дії, державна реєстрація  речових прав скасовується в разі припинення дії договору, укладення іншого договору або винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до Державного реєстру прав.
 
Пунктом 4 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.
 
Встановивши, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за спірним договором іпотеки, було визнано судом недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 неправомірно набула право власності на вказане майно, тому не мала права передавати його в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань іншої особи за кредитним договором, що є підставою для визнання спірного договору іпотеки недійсним, як і похідних вимог про скасування державної реєстрації договору іпотеки та припинення обтяження предмета іпотеки.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди не вказали підстав, передбачених статтею 203 ЦК України, для визнання спірного договору іпотеки недійсним, є безпідставними, оскільки суди послалися на частину першу статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Оскільки правочин, визнаний судом недійсним (у даному випадку договір купівлі-продажу від 13 жовтня 2011 року), є недійсним з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України), тому ОСОБА_1 фактично не мала право розпоряджатися нерухомими майном, передаючи його в іпотеку.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
 
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
 
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
 
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).
 
Частиною першою статті 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
 
Апеляційний суд правильно відхилив доводи апеляційної скарги заявника, які є аналогічними з доводами його касаційної скарги, про те, що позивач не є стороною договору іпотеки й укладення такого договору ніяк не порушує його права та інтереси, оскільки передача в іпотеку іншою особою майна, яке належить позивачу, порушує його право на вільне володіння та розпорядження цим майном.
 
Колегія суддів вважає, що суди, задовольнивши позов                                                ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ», в ефективний спосіб захистили його права.
 
Доводи заявника про те, що суд першої інстанції повинен був залишити позов ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» без розгляду, з посиланням на те, що інтереси товариства у суді першої інстанції представляла особа, яка не мала на те повноважень, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, якими не встановлено підстав, передбачених статтею 248 ЦК України, для припинення представництва за довіреністю особи, яка приймала участь у справі, як представник позивача. 
Крім того, ліквідатор ТОВ «Телерадіокомпанія» ТОН-АРТ» особисто неодноразово брав участь у судових засіданнях та підтримав вимоги позову товариства, які не змінювалися після направлення справи на новий розгляд судом касаційної інстанції.
 
Посилання заявника на те, що суд першої інстанції незаконно, за власної ініціативи, залучив до участі у справі у якості співвідповідача уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію                           ПАТ «КБ «Даніель», є помилковими, оскільки чинна на час розгляду судом першої інстанції редакція ЦПК України не виключала такого права суду.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня              2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України 2004 року. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області                від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Кривцова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець