УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/22557/19
Провадження № 22-ц/4820/334/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Журбіцький В.О.,
       з участю        позивачки         ОСОБА_1 ,
               представниці відповідача         Москалюк С.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання до вчинення дій за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2019 року про закриття провадження у справі,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання до вчинення дій.
ОСОБА_1 зазначила, що впродовж 2018-2019 років АТ КБ «Приватбанк» вимагає від неї сплати боргу за кредитним договором, однак, незважаючи на неодноразові звернення позивача, банк відмовляється надати їй інформацію про умови кредитування та розрахунок заборгованості.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати дії АТ КБ «Приватбанк» стосовно ненадання розрахунку боргу та виписки з розрахункового рахунку неправомірними, зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати розрахунок боргу по картковому рахунку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 і виписку з розрахункового рахунку НОМЕР_3 за період із 1 січня 2014 року з зазначенням терміну дії карток.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Суд виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк» уклало договір банківського рахунку з ОСОБА_1 як фізичною особою - підприємцем, а тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні правовідносини виникли з приводу невиконання відповідачем умов цивільно-правового договору, а сам договір не стосується здійснення позивачем господарської діяльності, тому даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ «Приватбанк» не подало відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

27 грудня 2012 року АТ КБ «Приватбанк» і фізична особа - підприємець ОСОБА_1 уклали договір банківського обслуговування, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_3 та картковий рахунок НОМЕР_4 , на які був встановлений кредитний ліміт, а також надав позивачці платіжну картку НОМЕР_5 для обслуговування зазначених рахунків.
Договір укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитки печатки, за змістом яких позивачка визнала, що ця заява та картка зі зразками підписів і відбитки печатки разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими карками, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір банківського обслуговування.

Застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Leo Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема  справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
За змістом ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Із положень ст. 626 ЦК України та ст. 179 ГК України слідує, що господарським договором - є домовленість (угода) між суб`єктами господарювання або між суб`єктом господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами, на підставі якої виникають господарські права та зобов`язання.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права господарським судам підвідомчі спори, що виникають між суб`єктами господарювання у зв`язку з здійсненням ними господарської діяльності, зокрема при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 37, 54-55) ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 30 травня 2000 року.
З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали договір банківського обслуговування з метою фінансового забезпечення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , при цьому позивач діяла як суб`єкт господарювання.
За своєю правовою природою цей договір є господарським, а між сторонами виник спір з приводу його виконання.
Отже, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що даний спір є господарським і не може розглядатись у порядку цивільного судочинства.
Доводи ОСОБА_1 про те, що вирішення спору віднесено до цивільної юрисдикції, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2019 року про закриття провадження у справі - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2020 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Салоїд Н.М.
Доповідач - Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 27