ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 р.	Справа № 440/2544/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 27.08.19 року по справі № 440/2544/19
за позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп"  
до        Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області (Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області)                
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
15 липня 2019 року, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп", звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.04.2019 №0005205612, яким позивачу за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 740 953,70 грн нараховано штраф (10%) у розмірі 74095,37 грн та №0005225612, яким позивача за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 870 094,15 грн зобов`язано сплатити штраф (20%) у розмірі 174 018,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на безпідставність донарахування контролюючим органом суми штрафних санкцій зі сплати податку на додану вартість (надалі - ПДВ), оскільки несвоєчасна сплата поточних грошових зобов`язань була зумовлена безпідставним стягненням грошових коштів з рахунків ТОВ "Укрпродснекгруп" у системі електронного адміністрування ПДВ в рахунок погашення податкового боргу за рішенням суду, тоді як таке погашення може здійснюватися лише з поточного рахунку платника. Стверджує, що Товариством зазвичай своєчасно та в повному обсязі сплачувалися усі належні суми податку протягом періоду з листопада 2017 року по грудень 2018 року, рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ своєчасно поповнювався, підприємство було впевненим, що кошти з рахунку йдуть на погашення поточних податкових зобов`язань. Однак через порушення органом ДФС порядку формування документів для списання коштів платника в рахунок погашення боргу з ПДВ за рішення суду Товариство не володіло інформацією про наявність заборгованості з поточних платежів зі сплати ПДВ, а тому, на переконання позивача, такої заборгованості Товариства перед бюджетом не існувало не існувало і відповідно підстав для нарахування штрафних санкцій у органу ДФС не було.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що в момент складення акту перевірки тобто 12.03.2019 року затримка сплати грошового зобов`язання становила значно більше 30 днів (податковий борг по ППР від 06.10.2016 року № 0004141406 виник 11.11.2017 року, акт на підставі якого нараховано штрафи складено 12.03.2019 року ) і не враховано посилання позивача на ст.116 ПКУ, яка передбачає, що за одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої ПКУ та іншими законами України.
Щомісячно протягом періоду з листопада 2017 року по грудень 2018 року, товариство нараховує поточні зобов`язання з ПДВ за податковими деклараціями, поповнює грошовими коштами свій рахунок у систем електронного адміністрування ПДВ (далі-CEA ПДВ) і перебуває у цілковитій впевненості, що кошти з рахунку йдуть на погашення поточних податкових зобов`язань. Але, товариство отримує ППР про донарахування штрафних санкцій на підставі ч.1 ст.126 ПК України, з яких дізнається що кошти з рахунка СЕА ПДВ зараховані в рахунок погашення податкового боргу з ППР № 004141406 від 06.10.2016 року, і , як наслідок, за кожною податковою декларацією обліковується податковий борг, як підстава для нарахування штрафних санкцій. Фіскальний орган обгрунтовує свої дії правом визначення порядку черговості сплати податкового боргу згідно п.9 ст.87 ПК України.
Позивач у своїй позовній заяві оскаржує право податкового органу на застосування штрафу при виконанні п.9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. 
На думку позивача, судом першої інстанції не враховано, що згідно зі ч.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності. Таким чином, законодавець наділив правом полатковий орган застосовувати штраф до платника податку згідно з цією нормою у випадку сплати суми грошового зобов`язання, зазначеної в платіжному дорученні з затримкою сплати, проте не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п.9 ст. 87 ПК України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків.
Вказані норми визначають, які дії зі сплаченими коштами зобов`язані здійснювати органи ДФС в погашення податкового боргу та не встановлюють відповідальності платника податків внаслідок вчинення вказаних дій податковою службою, тобто штрафні санкції взагалі не повинні бути застосовані в даному випадку.
Згідно Порядку формування та надсилання реєстру платників податків для перерахування коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість в умовах дії системи електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1009 від 13.11.2015 року, орган ДФС зобов`язаний був сформувати та надіслати реєстр для перерахування Держказначейством України коштів з рахунка платника податків СЕА ПДВ, до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, після отримання рішення суду про стягнення коштів по ППР № 004141406 від 06.10.2016 року. Але в реєстрі транзакцій СЕА ПДВ в електронному кабінеті платника податків такі реєстри від ДФС з жовтня 2017 року (рішення апеляційного суду) по товариству не виставлялись. Через порушення органом ДФС вищезазначеного порядку формування документів для списання коштів платника податків в рахунок погашення боргу з ПДВ по рішенню Суду, товариство не мало інформації про наявність заборгованості по поточних платежах зі сплати ПДВ. а тому відповідно такої заборгованості товариства перед бюджетом не існувало і підстав для нарахування штрафних санкцій у органу ДФС не було.
Отже, передбачено особливий статус і порядок використання коштів з рахунку СЕА ПДВ, проте на думку позивача, фіскальний орган безпідставно змінює напрям та режим використання таких коштів попри спеціальні норми законодавства, він, діє так би мовити, у загальному порядкуй обгрунтовуючи це положеннями ст.87 ПК України.
Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якій серед іншого зазначено, що згідно з абзацом 7 п. 87.1 ст. 87 ПК України, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з ПДВ, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ.
Аналіз цієї норми свідчить про те, що Джерелом погашення податкового боргу з ПДВ можуть бути кошти на рахунку платника в системі електронного адміністративного адміністрування ПДВ.
П. 200-1.7 ст. 200-1 ПК України передбачено, що кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.
Згідно з п. 1 розд. II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі - Порядок № 422), облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.
Відповідно до п.п. 4 п. 2 розд. ІІІ Порядку № 422 при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згілно з черговістю їх виникнення.
Отже, на думку відповідача, зарахування сум, які надходять у рахунок зменшення податкового боргу з ПДВ в ІКП проводяться та використовуються для погашення податкового боргу виключно у такому порядку: у першу чергу - у рахунок податкового зобов`язання, у наступну чергу - у рахунок погашення штрафів, в останню чергу - у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.03.2019 посадовою особою ГУ ДФС у Полтавській області була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань з ПДВ ТОВ "Укрпродснекгруп" по податковому повідомленню-рішенню від 06.10.2016 №0004141406 за періоди листопад - грудень 2017 року, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2018 року, результати якої викладено в акті перевірки №16562/16-31-56-12-30/36333544 (а.с. 16-21).
Актом перевірки зафіксовано факт порушення ТОВ "Укрпродснекгруп" п. 57.1, п. 57.3 ст. 57, п.203.2 ст. 203 ПК України, а саме: несвоєчасно сплачено податкові (грошові) зобов`язання з ПДВ по податковому повідомленню-рішенню від 06.10.2016 №0004141406, по деклараціях з ПДВ за періоди грудень 2017 року, лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2018 року та уточнюючих розрахунках з ПДВ за періоди листопад - грудень 2017.
Управлінням аудиту ГУ ДФС у Полтавській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Укрпродснекгруп", за результатами якої складено акт від 22.09.2016 №410/16-31-14-06/36333544. На підставі даного акту сформовано податкове повідомлення-рішення №0004141406 від 06.10.2016, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за березень 2015 року на 94 147,00 грн за основним платежем та застосовано штрафну санкцію в розмірі 47 073,50 грн.
Не погодившись з висновками перевірки платником було подано позов до суду щодо скасування податкового повідомлення-рішення, який постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 у справі №816/91/17 був задоволений.
Однак, за результатами апеляційного оскарження постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 апеляційну скаргу ГУДФС у Полтавській області    задоволено, а постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ТОВ "Укрпродснекгруп" відмовлено.
Відповідно до абз. 2 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається не узгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а тому сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням набула статусу узгодженого, у зв`язку з чим в інтегрованій картці платника по строку 10.11.2017 було поновлено нарахування заборгованості за податковим повідомленням-рішенням №0004141406 від 06.10.2016, внаслідок чого загальна сума боргу склала 221 913,51 грн (94 147,0 грн - основний платіж, 47 073,01 - штрафна санкція, 80693,01 грн - пеня).
Податковий борг за основним платежем та штрафною санкцією погашено: 26.01.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 77 118,00 грн (платіжне доручення №14382625 від 26.01.2018 на суму 77 118,00 грн) із затримкою на 76 днів; 06.02.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 64 102,50 грн (платіжне доручення №14642259 від 06.02.2018 на суму 198 854,00 грн) із затримкою на 87 днів.
Згідно з податковою декларацією з ПДВ за грудень 2017 року (вх. 9296479799 від 20.01.2018) сума податкового зобов`язання становила 77 118,00 грн. На граничний термін сплати 01.02.2018 податковий борг становив 224 633,98 грн (64 102,50 грн за податковим повідомленням - рішенням, 77 118,00 грн за декларацією з ПДВ за грудень 2017 року, 83 413,48 грн пені). Податковий борг за декларацією погашено: 06.02.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 51 338,02 грн (платіжне доручення №14642259 від 06.02.2018 на суму 198854,00 грн) із затримкою на 5 днів; 06.02.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 22 824,00 грн (платіжне доручення №14642260 від 06.02.2018 на суму 22824,00 грн), тобто із затримкою на 5 днів; 26.03.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 2955,98 грн (платіжне доручення №15287553 від 26.03.2018 на суму 49651,00 грн), тобто із затримкою на 53 дні.
Відповідно до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ за листопад 2017 року (вх. № 9011131331 від 02.02.2018) сума збільшеного податкового зобов`язання становила 198 854,00 грн. На граничний термін сплати 02.02.2018 податковий борг становив 42 9453,98 грн (64 102,5 грн - за податковим повідомленням-рішенням, 77 118,0 грн - за декларацією за грудень 2017 року, 198 854,00 грн - за уточнюючим розрахунком за листопад, 5 966,00 грн - самостійно нарахована штрафна санкція за уточнюючим розрахунком, 83413,48 грн - пеня). Податковий борг за уточнюючим розрахунком погашено: 26.03.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 46 695,02 грн (платіжне доручення №15287553 від 26.03.2018 на суму 49651,00 грн), тобто із затримкою на 52 дні; 26.03.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 5 610,00 грн (платіжне доручення №15296992 від 26.03.2018 на суму 5610,00 грн), тобто із затримкою на 52 дні; 24.04.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 146 548,98 грн (платіжне доручення №15704363 від 24.04.2018 на суму 532 390,00 грн), тобто із затримкою на 81 день.
Згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2017 року (вх. №9011312612 від 03.02.2018) сума збільшеного податкового зобов`язання становила 22824,00 грн. На граничний термін сплати 03.02.2018 податковий борг становив 45 2962,98 грн (64 102,50 грн - за податковим повідомленням-рішенням, 77 118,0 грн - за декларацією за грудень 2017 року, 198 854,00 грн - за уточнюючим розрахунком за листопад, 5 966,00 грн - самостійно нарахована штрафна санкція за уточнюючим розрахунком, 22 824,00 грн - за уточнюючим розрахунком за грудень, 685,00 грн - самостійно нарахована штрафна санкція за уточнюючим розрахунком, 83 413,48 грн - пеня). Податковий борг за уточнюючим розрахунком погашено 24.04.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 22 824,00 грн (платіжне доручення №15704363 від 24.04.2018 на суму 532 390,00 грн), тобто із затримкою на 80 днів.
Відповідно до податкової декларації з ПДВ за лютий 2018 року (вх. №9046712051 від 16.03.2018) сума податкового зобов`язання становила 55 261,00 грн. На граничний термін сплати 30.03.2018 податковий борг становив 234 151,16 грн (146 548,98 грн - за уточнюючим розрахунком за листопад 2017 року, 5 966,00 грн за уточнюючим розрахунком за грудень 2017 року, 685,00 грн - самостійно нарахована штрафна санкція за уточнюючим розрахунком, 55261,0 грн - за декларацією за лютий 2018 року, 2 866,18 грн - пеня). Податковий борг за декларацією погашено 24.04.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 55 261,00 грн (платіжне доручення №15704363 від 24.04.2018 на суму 532 390,00 грн), тобто із затримкою на 25 днів.
За податковою декларацією з ПДВ за березень 2018 року (вх. №9073027691 від 20.04.2018) сума податкового зобов`язання становила 650 985,00 грн. На граничний термін сплати 30.04.2018 переплата становила 415 057,98 грн. Решта суми податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу у розмірі 235 927,02 грн. Податковий борг за декларацією погашено: 24.05.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 51 405,00 грн. (платіжне доручення №15954384 від 24.05.2018, на суму 51 405,00 грн), тобто із затримкою на 24 дні; 25.05.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 50 000,00 грн (платіжне доручення №16142435 від 25.05.2018), тобто із затримкою на 25 днів; 29.05.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 21 978,00 грн (платіжне доручення №16167931 від 29.05.2018), тобто із затримкою на 29 днів; 25.07.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 1 405,00 грн (платіжне доручення № 25324107 від 25.07.2018), тобто із затримкою на 86 днів; 27.07.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 111 139,02 грн (платіжне доручення №26075746 від 27.07.2018), тобто із затримкою на 88 днів.
Відповідно до податкової декларації з ПДВ за квітень 2018 року (вх. № 9096772061 від 18.05.2018) сума податкового зобов`язання становила 123 383,00 грн. На граничний термін сплати 31.05.2018 податковий борг становив 235 927,02 грн (112 544,02 грн - за декларацією з ПДВ за березень 2018 року, 123 383,00 грн - за декларацією з ПДВ за квітень 2018 року). Податковий борг за декларацією погашено: 27.07.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 6 258,98 грн (платіжне доручення №26075746 від 27.07.2018 на суму 117398,00 грн), тобто затримкою на 57 днів; 23.08.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 117124,02 грн (платіжне доручення №36961454 від 28.03.2018 на суму 498405,00 грн), тобто із затримкою на 84 дні.
Згідно з податковою декларацією з ПДВ за червень 2018 року (вх. 9149825348 від 20.07.2018) сума податкового зобов`язання становила 118 803,00 грн, граничний термін сплати 30.07.2018, податковий борг становив 235927,02 грн (117 124,02 грн - за декларацією з ПДВ за квітень 2018 року, 118 803,00 грн - за декларацією з ПДВ за червень 2018 року). Податковий борг за декларацією погашено: 23.08.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 118803,00 грн (платіжне доручення №36961454 від 28.03.2018 на суму 498405,00 грн), тобто із затримкою на 24 дні.
Відповідно до податкової декларації з ПДВ за липень 2018 року (вх. №9174584940 від 17.08.2018) сума податкового зобов`язання становила 779 789,00 грн, граничний термін сплати 30.08.2018, переплата становила 548 569,33 грн. Решта податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу у розмірі 231 219,67 Податковий борг за декларацією погашено: 27.09.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 72 530,00 грн (платіжне доручення № 49197323 від 27.09.2018 на відповідну суму), тобто із затримкою на 28 днів; 27.09.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 158 689,67 грн (платіжне доручення №49141962 від 27.09.2018 на суму 950 000,00 грн), тобто із затримкою на 28 днів.
За податковою декларацією з ПДВ за серпень 2018 року (вх. №9201331615 від 19.09.2018) сума податкового зобов`язання становила 1 022 530,00 грн. На граничний термін сплати 30.09.2018 переплата становила 791 310,33 грн. Решта суми податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу у розмірі 231 219,67 грн. Податковий борг за декларацією погашено: 26.12.2018 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 37 093,00 грн (платіжне доручення №81925898 від 26.12.2018 на відповідну суму), тобто із затримкою на 87 днів; 24.01.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 38 125,00 грн (платіжне доручення №91304079 від 24.01.2019 на відповідну суму), тобто затримкою на 116 днів; 28.01.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 100 000,00 грн (платіжне доручення №92242960 від 28.01.2019 на відповідну суму), тобто із затримкою на 120 днів; 25.02.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 56 001,67 грн (платіжне доручення №103019729 від 25.02.2019, на суму 58 760,00 грн), тобто із затримкою на 148 днів.
Відповідно до податкової декларації з ПДВ за листопад 2018 року (вх. 9283932634 від 19.12.2018) сума податкового зобов`язання становила 37 093,00 грн граничний термін сплати 30.12.2018, податковий борг становив 231 219,67 грн (194 126,67 грн - за декларацією з ПДВ за серпень 2018 року, 37 093,00 грн - за декларацією з ПДВ за листопад 2018 року). Податковий борг за декларацією погашено: 25.02.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 2758,35 грн (платіжне доручення №103019729 від 25.02.2019 на суму 58 760,00 грн), тобто із затримкою на 57 днів; 26.02.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів в сумі 34 334,67 грн (платіжне доручення №103154033 від 26.02.2019 на суму 300 000,00 грн), тобто із затримкою на 58 днів.
Відповідно до податкової декларації з ПДВ за грудень 2018 року (вх. №9307590900 від 18.01.2019) сума податкового зобов`язання становила 138 125,00 грн. На граничний   термін сплати 31.01.2019 податковий борг становив 233187,96 грн (56 001,67 грн - за декларацією з ПДВ за серпень 2018 року, 37 093,00 грн - за декларацією з ПДВ за листопад 2018 року, 138125,00 грн - за декларацією з ПДВ за грудень 2018 року, 1968,29 грн - пеня). Податковий борг за декларацією погашено: 26.02.2019 за рахунок самостійно сплачених коштів у сумі 34334,67 грн (платіжне доручення №103154033 від 26.02.2019 на суму 300 000,00 грн), тобто із затримкою на 26 днів.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 04.04.2019 були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0005205612, яким платнику податків за затримку на 5, 5, 24, 24, 25, 25, 26, 28, 28, 29 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 740 953,70 грн нараховано штраф у розмірі 10%, що становить 74 095,37 грн;
- №0005225612, яким за затримку на 52, 52, 53, 57, 57, 58, 76, 80, 81, 84, 86, 87, 87, 87, 88, 116, 120, 148 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 870 094,15 грн позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 174 018,83 грн.
Позивач, не погоджуючись із висновками перевірки та нарахованими на їх підставі штрафами, оскаржив вищезазначені податкові повідомлення-рішення до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про те, що законодавець не наділив правом податковий орган застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків - є безпідставними.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
З матеріалів справи вбачається, що після узгодження грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 06.10.2016 №0004141406 за наслідками його оскарження в судовому порядку, в інтегрованій картці платника податків за кодом бюджетної класифікації "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" (надалі - ІКП) у позивача утворився податковий борг, стягнення якого відбувалося в період з 11.11.2017 по 26.02.2019.
Так, згідно з п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Абзацом другим цього ж пункту статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.
Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Аналізуючи положення статті 87 Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що кошти, спрямовані ТОВ "Укрпродснекгруп" на сплату поточних платежів до бюджету, правомірно були зараховані контролюючим органом у погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником, який встановлений першим реченням пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.
Так, дійсно, позивач здійснював сплату узгоджених поточних податкових зобов`язань з ПДВ у строки визначені законодавством.
Проте, з урахуванням існуючої заборгованості по податковому повідомленню-рішенню від 06.10.2016 №0004141406 податковий орган правомірно спрямовував сплачені Товариством кошти на погашення постійно існуючої за цим рішенням недоїмки, за несвоєчасну несплату якої контролюючим органом у свою чергу були нараховані штрафні санкції в загальному розмірі 248 114,20 грн.
Доводи позивача, щодо застосування відповідачем до позивача двох штрафів за одне порушення податкового законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на матеріали справи, а саме інтегровану картку платника податку та розрахунку  застосованих штрафних санкцій ( а.с. 67, 69, 84-106)  з яких вбачається арефметична відповідність та однократність штрафу в залежність від терміну прострочення сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
До доводів апеляційної скарги позивача, стосовно того, що кошти на рахунку платника податків в системі електронного адміністрування ПДВ не можуть бути джерелом погашення боргу з ПДВ колегія суддів ставиться критично, оскільки друге речення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України є окремою нормою і стосується випадків, коли погашення боргу здійснюється за рішенням суду відповідно до статті 95 цього Кодексу.
Так, згідно з абзацом сьомим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Таким чином, джерелом погашення податкового боргу з ПДВ можуть бути кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ, що і було здійснено відповідачем у межах спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що податковий орган не має права застосовувати штраф при виконанні п. 9 ст. 87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків колегія суддів вважає безпідставними, оскільки  відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами). 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.12.2018 по справі № 820/6904/16.
Посилання апелянта на порушення податковим органом Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість в частині формування на надсилання реєстру для прерахування коштів Казначейством з рахунку платника податку не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про помилковість тверджень позивача щодо неправильного адміністрування податку на додану вартість податковим органом.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року по справі № 440/2544/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродснекгруп"  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.08.2019 року по справі № 440/2544/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  15.01.2020 року