Ухвала        

12 лютого 2020 року 
м. Київ
 
справа № 753/410/19
 
провадження № 61-19126св19         
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  Антоненко Н. А., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу у справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, про поділ спільного майна подружжя,
 
встановив:
 
28 жовтня 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року відкрите касаційне провадження у справі № 753/410/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано справу із суду першої інстанції.
 
У січні 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_4 заходів процесуального примусу, передбачених статтею 148 ЦПК України, обґрунтовуючи його таким.

Ознайомившись у січні 2020 року із матеріалами справи № 753/410/19 у Верховному Суді він помітив, що у відзиві на подану ним у жовтні 2019 року  касаційну скаргу представником ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначено неправильну його адресу. 
 
Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.
 
Згідно з частиною першою статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
 
Відповідно до статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від                       0, 3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
 
Аналізуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтею 148 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 та її представником - ОСОБА_4 дій, які б могли бути розцінені судом як недобросовісне виконання процесуальних обов`язків.
 
Керуючись статтями 143, 148 ЦПК України,

ухвалив:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу відмовити.  
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук