ПОСТАНОВА
Іменем України

23 січня 2020 року 
м. Київ
справа № 813/2149/18
адміністративне провадження № К/9901/60507/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р. (суддя - Гавдик З.В.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018р. (судді - Курилець А.Р., Богаченко С.І., Мікула О.І.) у справі за позовом державного реєстратора Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Міністерства юстиції України,  третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу,
в с т а н о в и в :
21.05.2018р. державний реєстратор Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демків Володимир Петрович звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом:
зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №1434/5 від 05.05.2018р. «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демківа Володимира Петровича до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до ухвалення рішення у справі;
на час розгляду справи відновити доступ державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демківа Володимира Петровича до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
заборонити Державному підприємству «Національні інформаційні системи» вчиняти дії з блокування доступу державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демківа Володимира Петровича до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що наказом Міністерства юстиції України №1434/5 від 05.05.2018р. тимчасово заблоковано його доступ, як державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 5 (п`ять) місяців. Вважає оскаржуваний наказ необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Посилається на те, що спірний наказ порушує гарантоване Конституцією право на працю, оскільки трудова діяльність державних реєстраторів пов`язана з доступом до Державного реєстру речових прав, а тому у випадку продовження дії оскаржуваного наказу він буде позбавлений можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть непоправної шкоди, в тому числі матеріальної. Спірним наказом його фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. При цьому у державного реєстратора є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків незважаючи на фактичне зупинення його діяльності.
Крім того, посилається на те, що не вирішення Міністерством юстиції України прямо передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на його розгляді, створює реальну загрозу притягнення його до юридичної відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію, що не були розглянуті на момент прийняття наказу.
Вказане також порушує права та інтереси інших осіб, які звернулись до нього із заявами про вчинення реєстраційних дій, внаслідок фактичної неможливості розпоряджатися своїм майном, завершити процедуру реєстрації шляхом звернення до іншого суб`єкта реєстрації прав.
Вважає, що у разі задоволення позову та скасування оскаржуваного наказу Мінюсту захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим, так як наказ вже буде виконано, що унеможливить відновлення порушених прав.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р., яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018р., заяву задоволено частково.
Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України №1434/5 від 05.05.2018р. «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» в частині щодо тимчасового блокування доступу державного реєстратора Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демківа Володимира Петровича до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 5 місяців до ухвалення рішення у справі.
В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.
З постановленими у справі ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій про забезпечення позову не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в        якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивачем не наведено та не надано жодних належних доказів того, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ж ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Посилається на те, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу у даному випадку є фактичним вирішенням спору по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки державний реєстратор продовжує здійснювати діяльність у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, незважаючи на те, що спірний наказ винесено саме з підстав наявних порушень при вчиненні дій у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, що може в подальшому зашкодити правам третіх осіб.
Крім того, посилається на те, що в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень відсутні мотиви існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача, а також відсутні мотиви в чому саме будуть полягати дії позивача, як державного реєстратора, на відновлення його прав, та відповідно не надано оцінки складності вчинення цих дій.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Приймаючи рішення про забезпечення позову, судами враховано аргументи позивача у поданій заяві про забезпечення позову, а саме - що видачею спірного наказу позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності; у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності; спірний наказ може порушувати права та інтереси інших осіб, які звернулись до позивача із заявами про вчинення реєстраційних дій; у разі задоволення позову та скасування спірного наказу захист прав, свобод та інтересів стане неможливим так як наказ вже буде виконано, що унеможливить відновлення порушених прав.
При цьому суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що враховуючи принцип співмірності та співвідношення прав, які просить захистити позивач, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відмовляючи в задоволенні інших вимог способу забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо вказаних вимог.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Оскільки вжиті рішенням відповідача заходи блокування доступу до Державного реєстру прав за своєю природою є тимчасовим заходом, який після закінчення строку на який їх було вжито вичерпує свою дію і автоматично розблокує діяльність позивача, а тому висновки судів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання судового рішення і захист прав позивача не можна визнати обґрунтованими.
Крім того, заходи з тимчасового блокування доступу до реєстру були вжиті відповідачем в порядку контролю у сфері державної реєстрації прав відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який має на меті захист прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб і вжиття заходів забезпечення позову у цій справі не може ставити під загрозу захист прав та інтересів інших осіб.
Крім того, безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. 
Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2019р. у справі № 826/14951/18. від 10.04.2019р. у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019р. у справі № 640/13245/19 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, судові рішення ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій з порушенням норм процесуального права, а тому судові рішення у справі підлягають скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.07.2018р. скасувати.
Відмовити в задоволенні заяви державного реєстратора Державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» про вжиття заходів забезпечення позову у справі №813/2149/18.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук