ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2484/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 р. (суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/2484/19 за позовом  Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез", про стягнення заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсії за віком, призначеної на пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И В:

Правобережне об`єднане УПФУ м. Запоріжжя звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" заборгованість у розмірі 249302 грн. 21 коп., за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року включно, з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-«з» частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У позові позивач зазначив, що відповідач у порушення вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не відшкодовує витрати на виплату і доставку пільгових пенсій. У зв`язку з цим, за підприємством утворилася заборгованість у сумі 249302 грн. 21 коп. за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Запоріжбіосинтез” на користь Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя 249302 грн. 21 коп. заборгованості з фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року включно.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ПрАТ "Запоріжбіосинтез". Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Скаржник вказує, що відповідно до висновків Вищого адміністративного суду України у справі №К/800/4013/15 суд зазначив що, "у зв`язку з підвищенням на законодавчому рівні пенсійного віку для жінок суд повинен з`ясувати, коли саме застраховані особи досягають пенсійного віку та до якого часу зберігається обов`язок підприємства з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій".
Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Застосування позивачем до спірних правовідносин Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, яким по суті збільшено строк відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, в даному випадку не узгоджується з вимогами закону, зважаючи на те, що громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 пенсію призначено до набрання чинності зазначеним Законом, тобто до 01 жовтня 2011 року.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки: протоколу №68 від 02.03.2010 р., щодо нарахуванню гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії на пільгових умовах до 28.01.2015 р.; протоколу 3769 від 10.02.2011 р. щодо нарахуванню гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії на пільгових умовах до 10.04.2015 р.; протоколу №1104 від 22.12.2010 р., щодо нарахування гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсії на пільгових умовах до 24.05.2015 р.; протоколу № 450 від 24.02.2011 р., щодо нарахування гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пенсії на пільгових умовах до 01.12.2015 р.
Також судом першої інстанції також не надана належна оцінка, доказам які підтверджують факт сплати громадянам коштів на загальну суму 249302 грн. 21 коп.
15 листопада 2020 р. до суду надійшов письмовий відзив правонаступника позивача – Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на апеляційну скаргу відповідача, в якому заявник просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. У відзиві зазначає, що з дня набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Закон України "Про пенсійне забезпечення" визначає виключно право та умови виходу громадян на пенсію віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 (пункт 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Обов`язок підприємств відшкодовувати понесені органами Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пільгових пенсій та порядок відшкодування визначено Прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" та Інструкцією про порядок обчисленні сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1.
Чинним законодавством чітко передбачений обов`язок підприємства відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за Списками №1 та № 2 у період з дня призначення пенсії до досягнення громадянами пенсійного віку, передбаченого Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування".
Крім того, право на отримання пенсії за віком із солідарної системи пенсійне забезпечення (за рахунок коштів Пенсійного фонду України) громадяни України набувають виключно з дня досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування". Вказані норми діяли, як до 01 жовтня 2011 (набрання чинності Законом України № 3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", якими було підвищено пенсійний вік для жінок), так і після цього часу.
Копії протоколів та копія рішення (Додаток 23), довідки, які додані Головним управлінням до адміністративного позову (Додаток 24) про розмір отриманих пенсій пенсіонерами, Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є належними доказом факту призначення пенсій та понесених Пенсійним фондом України збитків, на яких ґрунтуються позовні вимоги об`єднаного управління.
23 січня 2020 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про розгляд справи без участі його представника. Також у клопотанні заявник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.  
          У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не прибули, про причини неприбуття не повідомили.
Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що колишнім працівникам ПрАТ “Запоріжбіосинтез”: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Пенсія призначена на підставі Довідок, які встановлюють характер праці та право на призначення пільгових пенсій, виданих ПрАТ “Запоріжбіосинтез”, та на підставі Протоколів про призначення пенсій.
Розмір суми до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної за віком на пільгових умовах пенсіонерам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які надсилалися відповідачу.
Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості ПрАТ “Запоріжбіосинтез”, відповідно до якого відповідач має заборгованість у сумі 249302 грн. 21 коп.
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки: відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі; заборгованість у сумі 249302 грн. 21 коп. на час судового розгляду справи відповідачем не погашена; відповідачем не надано до суду доказів позитивного оскарження в адміністративному або судовому порядку дій, рішень позивача, про які відповідач зазначає у відзиві на позов.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.
Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1, плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).
Відповідно до підпункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. №21-1, для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 6.4 Інструкції N 21-1 визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно з пункту 6.7 Інструкції №21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Аналогічні положення також були передбачені Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, що діяла в редакції до внесення змін, затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України 13.12.2017  № 29-1.
Отже, відповідач зобов`язаний вносити до Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України «Пенсійне забезпечення». Зокрема, підприємства здійснюють сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ще до виплати пільгових пенсій Пенсійним фондом України.
Розрахунки направлялись відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштових відправлень, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії супровідних листів. Дані розрахунки отримані уповноваженими особами відповідача, що підтверджується наданими позивачем копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.
Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі №815/3919/15 сформулював  правовий висновок, відповідно до якого ненадання відповідачем доказів неправомірності обчислення місячного розміру фактичних витрат на виплату та доставку пенсій особам, визначеним у розрахунках, неоскарження в суді розрахунків свідчить про фактичне узгодження сум відшкодування, зазначених в розрахунках. 
Колегія суддів зазначає, що відповідач був обізнаний про наявність у нього зобов`язань з відшкодування Пенсійному фонду України фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах пенсіонерам, зазначеним в адміністративному позові. Він не оскаржив у судовому порядку розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а, отже, фактично погодився з сумами, вказаними у них. Доказів виконання свого зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за спірний період відповідачем не надано.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у загальному розмірі 249302 грн. 21 коп.
Щодо доводів скаржника про відсутність доказів фактичного отримання пенсіонерами, вказаних позивачем в адміністративному позові, грошових сум (пенсій), розмір яких позивач заявив до відшкодування ПрАТ "Запоріжбіосинтез".
На підтвердження фактично понесених позивачем витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам, вказаним в адміністративному позові, Правобережним об`єднане УПФУ м. Запоріжжя надані відповідні довідки, які спростовують твердження скаржника. 
Правомірність щодо призначення, нарахування та виплати громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 пенсій на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не є предметом спірних правовідносин у цій справі, тому доводи відповідача щодо збільшення цим особам пенсійного віку колегія суддів не приймає до уваги.
Посилання скаржника на висновки Вищого адміністративного суду України також є безпідставними, оскільки відповідно до частини 5 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 р.  в адміністративній справі №280/2484/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 11 лютого 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 лютого 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук