УХВАЛА

24 січня 2020 року 
Київ
справа №320/1608/19
адміністративне провадження №К/9901/1927/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                     Стародуба О.П., Шарапи В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 320/1608/19 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2018 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача у видачі позивачу довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986 без врахування нарахування та виплати додатково коштів за: одноразову виплату коштів в сумі 855,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премію за роботу в зоні відчуження в розмірі 500,00 крб.; добові в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб.
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 855,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премію за роботу в зоні відчуження в розмірі 500,00  зкрб.; добові в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб.
- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986, з врахуванням виплат, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 855,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премія за роботу в зоні відчуження в розмірі 500,00 крб.; добові в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019, позовні вимоги задоволено частково:
- визнано протиправними дії відповідача щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986 без врахування нарахування та виплати додатково коштів за: одноразову виплату коштів в сумі 855,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премію за роботу в зоні відчуження в розмірі 400,00 крб.; добові в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 855,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премію за роботу в зоні відчуження в розмірі 400,00 крб.; добові в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб;
- зобов`язано відповідача видати позивачу нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 13.07.1986 по 16.07.1986, з врахуванням виплат, а саме: одноразової виплати коштів в сумі 855,00  крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання; премії за роботу в зоні відчуження в розмірі 400,00 крб.; добових в сумі 14,00 крб.; за харчування 11,40 крб;
- в решті позовних вимог відмовлено.
15.01.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд встановив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до частини двадцятої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, в контексті вимог частини двадцятої статті 4, пункту 3 частини шостої статті 12 та статті 262 КАС України справа відноситься до справ незначної складності.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Таким чином, касаційною скаргою оскаржуєтються судові рішення, які не підлягаюсть касаційному оскарженню. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 у справі № 320/1608/19 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                       С.М. Чиркін 

Судді:                                                                                 О.П. Стародуб

                                                                                          В.М. Шарапа