Постанова
Іменем України
11грудня 2019 року
м. Київ
справа № 153/1289/18
провадження № 51-2675 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі -Суд) у складі:
головуючого –                                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року у кримінальному провадженні №12018020370000124.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року кримінальне провадження №12018020370000124 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 Кримінального кодексу України (далі – КК) закрито на підставі п. 4 ч. 1   ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Не погодившись з ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від   11 березня 2019 року, обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі скаржник порушує питання про скасування ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року та ухвали Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування зазначає, що судами не повно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, його вину в судовому засіданні не доведено. Вважає, що при прийнятті рішень про закриття провадження суди не можуть керуватися ч. 1 ст. 284 КПК, яка відокремлена для органів досудового розслідування, а тому суд не мав повноважень застосовувати п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки норма цієї статті застосовуються за кримінально каране діяння, вчинене винною особою.
Від Могилів – Подільської місцевої прокуратури надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_6 , в якому прокурор просить рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти доводів касаційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви суду
Відповідно ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
За приписами ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до матеріалів касаційного провадження ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року кримінальне провадження  по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що суд першої інстанції не мав права та повноважень застосовувати п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК, оскільки норма цієї статті застосовуються за діяння, вчинене особою, а тому незалежно від того, чи скасована кримінальна відповідальність за вказане діяння, мав повністю його виправдати.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року залишено без зміни.
В обґрунтування такого рішення судом зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» від 06 вересня 2018 року № 2531-VIII, яким було внесені зміни до  однієї із ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК - розміру спричиненої шкоди, відповідно до якої встановлюється наявність чи відсутність складу злочину. Кримінальна відповідальность за діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , скасована, тому суд не може вирішувати питання, порушені в апеляційній скарзі. Твердження ОСОБА_6 про те, що суд не мав права керуватися п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК є помилковим, оскільки скасування кримінальної відповідальності звільняє особу від кримінальної відповідальності. 
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з наступних підстав.
Відповідно до ст.17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який  встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Відповідно до ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.1, ч. 6 ст.9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо  набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Відповідно до ч.7  ст. 284 КПК якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК констатує відсутність злочинності та караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому суд у судовому провадженні (не тільки підготовчому) не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час судового розгляду має право закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК, за наявності для цього підстав, а тому доводи касаційної скарги в частині того, що суд при прийнятті рішення не може керуватись ч.1 ст. 284 КПК є безпідставними.
Одночасно, враховуючи нереабілітуючий характер цієї підстави, з урахуванням того, що її застосуванням фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння, особа, щодо якої кримінальну справу закрито у зв`язку з усуненням новим кримінальним законом злочинності і караності інкримінованого їй діяння, повинна мати можливість реалізувати у суді своє право на судовий захист, а суд, в свою чергу, – перевірити і оцінити законність і обґрунтованість прийнятих у даному провадженні процесуальних рішень, в яких зафіксована висунута щодо особи підозра у злочині на основі матеріалів, зібраних як на стадії досудового розслідування, так і стадії судового розгляду .
Тобто, у випадку встановлення судом під час судового розгляду провадження підстав для закриття кримінального провадження у відповідності з п.4 ч.1 ст.284 КПК суд повинен встановити: чи мала місце подія кримінального правопорушення, чи міститься  в діянні  обвинуваченого склад кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване органами досудового слідства, та лише  якщо в судовому засіданні доведено,  що особа вчинила діяння і кримінальна відповідальність за це діяння скасована, має законні підстави для закриття кримінального провадження з зазначених вище підстав.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції під час судового розгляду має право закрити кримінальне провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК, постановивши ухвалу, якщо відсутні підстави для прийняття ним інших кінцевих для цієї стадії процесуальних рішень, що передбачені КПК, зокрема – виправдувального вироку, який суд зобов`язаний ухвалити при наявності передбачених у КПК підстав. 
При цьому суд не вправі закрити кримінальне провадження за наявності підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 284 КПК, якщо обвинувачений під час судового засідання наполягає на ухваленні виправдувального вироку. 
Якщо ж під час судового розгляду встановлено підстави для ухвалення виправдувального вироку та одночасно набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, суд повинен керуватися абзацом першим частини сьомої статті 284 КПК.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, отримавши докази від сторони обвинувачення, без надання оцінки діям  обвинуваченого, який наполягав на відсутності в його діях складу кримінального  правопорушення, закрив провадження з підстав, визначених п.4 ч.1 ст. 284 КПК, відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасовано кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. При цьому судом не встановлено та не зазначено в ухвалі, чи  вчинював  ОСОБА_6 діяння, яке було інкриміноване йому стороною обвинувачення, та фактично встановлено його причетність до інкримінованого йому діяння без наведення ґрунтовних мотивів.
Апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 не звернув увагу на вищевказані вимоги закону, порушення не усунув та залишив оскаржувану ухвалу суду без зміни, погодившись з висновками, викладеними в ухвалі Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, а тому касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвали суду першої та апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягають скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Під час нового судового розгляду кримінального провадження слід врахувати наведене, усунути вказані недоліки та прийняти рішення, яке відповідає вимогам ст. 370 КПК. 
Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438, 441,442 КПК, Суд
 
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовільнити.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 березня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                          ОСОБА_3