Справа № 363/2472/19                                                                                        Головуючий в суді І інстанції - Котлярова І.Ю.
Провадження № 33/824/248/2020                                                                        Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 
20 січня 2020 року                                                                                                    м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
           секретар:                                                                                                    Ганжа В.В.,
           за участю:                                                                                                            
           особи, яка притягається до відповідальності                                         ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 КУпАП,-
 
В С Т А Н О В И В :
                
Як встановлено судом першої інстанції,  01.06.2019 близько 02 год. 15 хв., ОСОБА_1 , в с. Нові Петрівці по вул. Горького, в порушення п. 2.5 ПДР України, керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, тремтіння рук), від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384, 20 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що за матеріалами справи, і це не оспорюється, та прямо значиться у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі, останній не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає. Натомість, складеним відносно ОСОБА_1 протоколом ініційовано притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду.
Апелянт зазначає, що ніхто за керування транспортним засобом у стані сп`яніння протокол відносно ОСОБА_1 не складав, притягнення його за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування останнього саме у стані алкогольного сп`яніння суду не подавав і матеріали справи цих оглядів не містять.
Однак, суд першої інстанції припустився грубих порушень під час встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки за змістом складеного протоколу і доданих пояснень свідків, суть порушення ОСОБА_1 зводить, на переконання працівників поліції, до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, натомість, описавши ці звинувачення відносно ОСОБА_1 у описовій частині постанови суду, далі у мотивувальній частині суд припустився суперечливого, необґрунтованого, і безпідставного висновку.
            Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
            Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, який надійшов до суду і міститься у матеріалах справи, час вчинення ним порушення значиться, що працівники зупинили автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 ,Ю яким керував ОСОБА_1 о 02 год. 15 хв., в селі Нові Петрівці по вул. Горького, але не зазначено номер найблищого будинку, тому що зупинка транспортного засобу під його керуванням відбулась поза межами села Нові Петрівці, що може підтвердити пасажир ОСОБА_2 , якого апелянт просить допитати як свідка, який нажаль не мав змоги бути присутнім на слуханні справи у судовому засіданні бо фізично перебував за межами Київської області. Тобто, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього про нібито порушення останнім ст.130 КУпАП внесені завідомо неправдиві дані щодо місця, начебто скоєного ним правопорушення.
            Також, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці з використанням технічного приладу «Драгер» тому, що по-перше окрім ОСОБА_1 , співробітників поліції та його знайомого, який був пасажиром в автомобілі яким керував ОСОБА_1 , о другій годині ночі на польовій дорозі інших свідків не було, по-друге у співробітників поліції, які запропонували ОСОБА_1 проходження огляду, до вищезазначеного приладу не було в наявності чистих одноразових насадок, які мають бути в герметично запакованих пакетах. 
          
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі  та просив її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
 
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
 
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння рук від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.
Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Так, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вбачається, що 01.06.2019 року його автомобіль зупинили працівники поліції, та сказали, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і запропонували останньому пройти огляд на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер». Але ОСОБА_1 зазначив, що не довіряє даним приладам та сам запропонував поліцейським проїхати до медичної установи для проходження огляду, однак, працівники поліції йому відмовили, сказавши, що він вже відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Однак, до лікарні, працівники поліції  його не доставили, зупинили двох свідків і склали протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Дані пояснення в суді апеляційної інстанції підтвердив свідок ОСОБА_2 , який на час події перебував в автомобілі ОСОБА_1 .
Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , викладених на бланках і заповнених однією особою, та лише підписаних ними, викладених нечитабельним почерком, не зрозуміло де, коли, та саме від проходження якого огляду водій ОСОБА_1 відмовився 01 червня 2019 року. Для усунення даної неповноти в поясненнях свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово викликались до суду апеляційної інстанції, однак, не з`явились, і своїх пояснень на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_1 не надали.
Тому, оскільки твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі нічим не спростовані, а наявні у справі пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконані нерозбірливим почерком, і тому не можуть бути взяті до уваги, вважаю, що і дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами. 
За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді факт відмови ОСОБА_1 від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення відсутні, то апеляційна скарга  підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП -- скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М.Рудніченко