17.02.20
22-ц/812/211/20
Єдиний унікальний номер судової справи:487/5804/16-ц
Провадження № 22-ц/812/211/20 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України
17 лютого 2020 року                м. Миколаїв                        Справа №487/5804/16-ц
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання – Лівшенком О.С.,
за участю: представника заявника ОСОБА_1 , стягувача - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Щербини С.В., проголошену о 15:00 год., у цивільній справі № 487/5804/16-ц, за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
встановив:
У липні 2019 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») звернулось до суду із заявою про визнання, таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист виданий 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва по справі № 487/5804/16-ц про зобов`язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , до загальної системи газопостачання.
Заява мотивована тим, що 20 червня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухар С.С. відкрито виконавче провадження № 59375093 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа. 
Проте зазначеним способом відновити газопостачання неможливо.
Для виконання виконавчого листа необхідно припинити газопостачання на будинок АДРЕСА_2 , після чого з`єднати, шляхом зварювання, газові труби в кв. АДРЕСА_3 та перевірити будинковий газопровід шляхом опресуванням повітря на герметичність, а також перевірити роботу газоспоживаюче обладнання встановлене в помешканні ОСОБА_2 . Для останнього необхідний доступ до всіх без виключення квартир будинку АДРЕСА_2 . 
АДРЕСА_4 неодноразово повідомляло ОСОБА_2 про необхідність надання доступу до його квартири на що, останнім такого доступу не було надано. Наведене унеможливлює виконання уповноваженими особами АТ «Миколаївгаз» дій щодо відновлення газопостачання в кв. АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 своїми умисними діями не надає на вимогу представників АТ «Миколаївгаз» доступу до своєї квартири, що свідчить про те, що стягувач здійснює перешкоди АТ «Миколаївгаз» з виконання виконавчого листа.
Враховуюче викладене заявник вважав, що виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з не можливістю його виконання.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Миколаївгаз».
Судове рішення мотивовано тим, що посилання заявника на неможливість виконання рішення суду (виконавчого листа) у зв`язку зі здійсненням ОСОБА_2 (стягувачем) перешкод у його виконанні не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розумінні ст. 432 ЦПК України.
З урахуванням викладеного суд вважав, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, необґрунтована, не містить передбачених процесуальним законом підстав для такого визнання.
В апеляційній скарзі АТ «Миколаївгаз» просило скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Скаргу обґрунтувало невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного законодавства, що визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу та цивільно-процесуального законодавства, а саме, ігноруванням наданих ними доказів та доводів на обґрунтування заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що вказану заяву подано та підписано особою, яка не наділена повноваженнями представника АТ «Миколаївгаз», подана з порушенням процесуального строку на апеляційне оскарження, Заводський відділ ДВС, зараз Заводський відділ ДВС в місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не є заінтересованою стороною у справі. Крім того, заява від 08 січня 2020 року не є документом АТ «Миколаївгаз», відсутній вихідний номер. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 22 червня 2017 року Апеляційним судом Миколаївської області ухвалено рішення по справі № 487/5804/16-ц, яким зобов`язано ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання шляхом приєднання газового приладу (газової плити) в кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , до загальної системи газопостачання. На виконання цього рішення, 13 липня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 487/5804/16-ц.
20 червня 2019 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухар С.С. відкрито виконавче провадження № 59375093 з його виконання. 
У зв`язку з невиконанням рішення в строк наданий для його виконання, згідно постанови від 09 липня 2019 року на боржника АТ «Миколаївгаз» накладено штраф в сумі 5 100 грн. У зв`язку з повторним невиконанням рішення, згідно постанови від 23 липня 2019 року на боржника – АТ «Миколаївгаз» накладено штраф в сумі 10 200 грн. та направлено до Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України. 
Зі змісту актів від 04 липня 2019 року, 05 липня 2019 року, 15 липня 2019 року, 18 липня 2019 року, складених працівниками боржника слідує, що в квартиру стягувача не було надано вільного доступу для виконання рішення суду. 
Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кухар С.С. від 24 липня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №487/5804/16-ц було закінчено з підстав п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи також вбачається, що постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 липня 2018 року та рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 травня 2019 року, в задоволення позову ОСОБА_2 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиконанням вищезазначеного судового рішення відмовлено через відсутність доказів винної поведінки боржника у невиконанні рішення. 
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 2/487/5804/16-ц таким, що не підлягає виконанню, АТ «Миколаївгаз» посилалося на неможливість відновлення газопостачання у спосіб зазначений у рішенні суду та через перешкоди стягувача у доступі до свого помешкання.
З`ясувати причини ненадання вільного доступу боржнику до квартири стягувача з метою виконання виконавчого документу, колегія суддів не змогла через те, що стягувач  ОСОБА_2 без повідомлення причини покинув зал судового засідання в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, суд вирішує процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, в межах чого також визнає таким, що не підлягає виконанню повністю чи частково виконавчий лист, встановивши, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково (у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин).
Отже, за приписами даних норм процесуального права, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).
Іншими причинами можуть бути якщо, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний. При цьому, наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.
Наведені у заяві АТ «Миколаївгаз» обставини не дають підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у розумінні ст. 432 ЦПК України, оскільки останній не надав доказів помилковості видачі виконавчого листа, невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, добровільним виконанням боржником чи іншою особою. 
Посилання заявника, як на підставу своїх вимог, на відсутність у нього можливості виконати виконавчий документ у спосіб зазначений у судовому рішенні, є помилковими з огляду на наявність обов`язку вчинення певних дій покладених на нього судовим рішенням та можливості його виконання з дотриманням зазначених у самій заяві заявником правил безпеки систем газопостачання. Та обставина, що стягувач не надає доступу до житлового приміщення з метою виконання виконавчого документу сама по собі не може бути достатньою підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 487/5804/16-ц було закінчено в порядку передбаченому ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав передбачених пунктом 11 частини першої статті 39 цього ж Закону, що робить недоцільним визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви АТ «Миколаївгаз» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для його скасування, оскільки зводяться до припущень та незгоди заявника з висновками суду, з його оцінкою.
За таких обставин, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
При цьому, не є підставою для відмови у задоволенні заяви заявника доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 про те, що заяву від імені АТ «Миколаївгаз» подано та підписано особою, яка не наділена повноваженнями представника цього товариства, оскільки повноваження представника заявника підтверджено довіреністю юридичної особи № 007ДР-185-1218 від 26 грудня 2018 року (а.с.58), що відповідає приписам ст. 62 ЦПК України. Питання поновлення АТ «Миколаївгаз» строку на апеляційне оскарження ухвали суду було вирішено у даній справі в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 20 січня 2020 року, тому повторне обговорення цього питання є недоцільним. Доводи у відзиві на апеляційну скаргу про те, що Заводський відділ ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, зараз Заводський відділ ДВС в місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не є заінтересованою стороною у справі, що не містять обґрунтування позиції стягувача також не є підставою для відмови у задоволенні заяви АТ «Миколаївгаз».
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        Н.В. Самчишина

Судді:                                                        Л.М. Прокопчук

                                                               Л.М. Царюк
Повний текст постанови складено 18 лютого 2020 року.