КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року  місто Київ.
 
Справа 362/3153/15-ц     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3122/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільнихсправ:
головуючого                                Желепи О.В.,
суддів:                                      Кулікової С.В., Олійника В.І.
секретар судового засідання      Миронюк І.В.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року про залишення без розгляду заяви про відвід (постановлену у складі судді Тиханського О.Б., інформація про дату складення повного тексту ухвали відсутня) 
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімє`ю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна, визнання права власності та стягнення коштів,- 
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімє`ю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна, визнання права власності та стягнення коштів.
04.02.2019 позивачем подано заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б., в якій ОСОБА_1 вказує на порушення головуючим суддею норм процесуального законодавства, зокрема щодо вирішення питання про підсудність даної цивільної справи.
В підготовчому засіданні позивач підтримав подану заяву про відвід, вказав, що уголовуючого судді є зацікавленість у розгляді даної справи, крім того, головуючим суддею порушено норми процесуального законодавства, зокрема щодо вирішення питання про підсудність даної цивільної справи.
Ухвалою суду від 04.02.2019 зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна та визнання права власності - до вирішення заяви про відвід головуючому судді Тиханському О.Б. іншим суддею.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06.02.2019 року (суддею Проць Т.В.) в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Тиханського О.Б. відмовлено (а.с. 119-120 том 7).
 
24.09.2019 позивачем оголошено заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б., в якій ОСОБА_1 вказує на порушення головуючим суддею норм процесуального законодавства, зокрема щодо вирішення питання про підсудність даної цивільної справи, порушення таємниці нарадчої кімнати, не долучення документів до справи, та особисту зацікавленість у розгляді даної справи.
Представник позивача підтримала заяву про відвід, вказавши, що зі слів позивача головуючий порушив таємницю нарадчої кімнати.
Ухвалою суду від 24.09.2019 зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна та визнання права власності - до вирішення заяви про відвід головуючому судді Тиханському О.Б. іншим суддею.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.10.2019 року (суддею Зінченко О.М.) в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Тиханського О.Б. відмовлено (а.с. 108-110 том 8).
13.11.2019 позивачем оголошено заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б., в якій ОСОБА_1 вказує на порушення головуючим суддею норм процесуального законодавства, зокрема щодо вирішення питання про підсудність даної цивільної справи, не долучення документів до справи, порушення правил несумісності та те, що головуючий суддя ставиться неприязно до позивача через його місце народження.
13.11.2019 року ухвалою суду зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання набутого майна спільним сумісним майном, поділ майна та визнання права власності - до вирішення заяви про відвід головуючому судді Тиханському О.Б. іншим суддею (а.с. 137-138 том 8).
18.11.2019 ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.10.2019 року (суддею Потабенко Л.В..) в задоволенні заяви про відвід головуючого судді Тиханського О.Б. відмовлено (а.с. 158-160 том 8).
В судовому засіданні 26.12.2019 року позивачем оголошено заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б., в якій ОСОБА_1 вказує на порушення головуючим суддею правил несумісності, вчинення інших правопорушення, не пов`язаних з розглядом цивільної справи, наявність особистого конфлікту, через написання позивачем заяв, щодо вчинення злочину та інших скарг в різні установи . 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року заяву про відвід головуючому судді Тиханському О.Б. від 23.12.2019, - залишено без розгляду. 
 
Не погоджуючись з ухвалою, 08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про відвід судді Тиханському О.Б.
В апеляційній скарзі посилався на те, що оскаржувана ухвала суду у справі прийнята з порушенням норм процесуального права  є незаконною.
Зазначає, що головуючий Тиханський О.Б., приймаючи оскаржувану ухвалу від 26.12.2019 повністю проігнорував як діюче законодавство України так і бачення з цього питання міжнародного законодавства і практики ЄСПЛ. Головуючий умисно не вніс до ухвали суду інформацію про Ухвалу Вищого антикорупційного суду України від 17.12.2019 у справі №991/2627/19 провадження 1-кс/991/3222/19 та заяву про злочин від 04.12.2019 до Державного бюро розслідувань України та іншу питому інформацію, яка свідчила про те, що відвід було заявлено з інших підстав, які іще не були предметом розгляду в суді.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року без змін.
 
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, який заперечував проти її задоволення,  з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тиханському О.Б, суд першої інстанції виходив з того, що відвід заявлено повторно (вчетверте), обставини, які викладені в поданій заяві про відвід не мають жодного відношення до розгляду даної цивільної справи, що дало підстави для висновку про те, що подача такої заяви є зловживання процесуальним правом позивача на відвід.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного:
Відповідно до ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Дана заява не може бути предметом розгляду з підстав подання її після стадії початку підготовчого засідання.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного відводу.
Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що відвід вважається завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони із процесуальними рішеннями судді. Додатковою підставою для визнання відводу зловживанням процесуальними правами є порушення строків для його заявлення .
Оскільки відвід заявлявся повторно, частково з тих само підстав, або з посиланням на обставини, які жодним чином не пов`язувались позивачем з розглядом даної цивільної справи, та не свідчили про упередженість суду при розгляді даної справи,  суд правомірно дійшов висновку, що подання до суду четвертої заяви про відвід є зловживанням процесуальними правами на відвід.
Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальним правом, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.
Наявність в діях позивача ознак зловживання процесуальними правами, відповідно до наведеної норми дозволяла суду залишити таку заяву без розгляду.
 Доводи апеляційної скарги про не врахування практики Європейського Суду в подібних правовідносинах, колегія суддів не приймає з огляду на наступне .
Четверта заява про відвід, яка залишена судом без розгляду, не містила посилань на дії суду, які б свідчили про його упередженість щодо розгляду даної конкретної справи. Суд вірно врахував, що строки розгляду цивільної справи порушуються судом, саме, через подачу позивачем безпідставних відводів, та обґрунтовано дійшов висновку про зловживання процесуальними правами. Справа не знаходить свого вирішення з 2015 року.
В численних рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово посилався на порушення розумних строків розгляду справ судами України.
Залишаючи заяву про відвід без розгляду, суд скористався процесуальним механізмом, без порушення норм права, який покликаний перешкоджати безпідставному затягуванню розгляду справ в судах.
Посилання позивача на існування рішення адміністративного суду, яким зобов`язано внести заяву про злочин позивача до відповідного реєстру, не свідчить про наявність підстав для відводу районного судді, оскільки обставини, які зазначені в заяві про злочин, не пов`язані жодним чином з розглядом суддею цивільної справи. При цьому внесення такої заяви до реєстру не є тотожним поняттю порушення кримінальної справи, щодо судді.
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що :
Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя  повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти    Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року,  п.26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).
У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Зміст апеляційної скарги та наявні в справі матеріали не містять доказів упередженості суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційним судом встановлено, що ухвалу постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги відповідачу не відшкодовується. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
На підставі викладеного,  керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 382-384, 389  ЦПК України, Київський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу  Обухівського районного суду Київської області від 26 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний  текст  постанови   складено 13 лютого 2020 року.
Головуючий                                      
Судді