ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року	Львів	Справа № 938/609/19 пров. № А/857/1327/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судових засідань –                     Чопко Ю.Т.   
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року (головуючий суддя: Бучинський А.Б., місце ухвалення - смт. Верховина) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Луканюка Федора Васильовича, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, –

встановив:

ОСОБА_1 , 29.10.2019 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК № 1635457 про накладення на позивача штрафу в розмірі 425 грн за ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
Обґрунтовує позов тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КпАП України, а саме за те, що він здійснив обгін в забороненому місці, а саме перетнув суцільну лінію, чим порушив п. 14  ПДР  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає винесену постанову незаконною та не обґрунтованою, оскільки  Правил дорожнього руху не порушував, здійснив обгін патрульного автомобіля з дотримання  ПДР, а саме розмітка дороги була переривчаста лінія білого кольору, позаду його автомобіля не було жодного автомобіля, якому могла бути створена перешкода, водій автомобіля, що рухався попереду не подавав жодного сигналу про поворот, смуга зустрічного руху була вільна. Будь яких доказів, крім оскаржуваної постанови, поліцейським не представлено.
Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області та оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що зазначене рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що інспектор Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Луканюк Ф. В. під час несення служби, як уповноважена особа органу виконавчої влади, 17.10.2019 виявив порушення ПДР та скористався наданими йому повноваженнями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. Тобто, поліцейський діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №163547від 17.10.2019, винесеної інспектором Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Луканюком Ф.В., про те, що 17.10.2019 о 14 год. 45 хв. в с. Пістень, вул. Центральна, Косівського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito», номерний знак НОМЕР_1 здійснив обгін в забороненому місці, а саме перетнув суцільну «сплошну» лінію, чим порушив п. 14  ПДР  та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2  ст. 122 КпАП України,  за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача.
З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 14  Правил дорожнього руху, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України    від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР України), перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.
Водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.
Якщо на дорозі за межами населеного пункту дорожня обстановка не дозволяє зробити обгін тихохідного або великогабаритного транспортного засобу, його водій повинен рухатися якомога правіше, а у разі потреби - зупинитися на узбіччі і пропустити транспортні засоби, що рухаються за ним.
Водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.
Обгін заборонено: а) на перехресті; б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними; в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом; г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості; ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд; д) у тунелях; е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку; є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем п. 14 ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
Суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз фактичних обставин справи, установлених під час розгляду справи, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішення, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 524/821/17, від 23.10.2019 у справі 357/10134/17.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення  правил дорожнього руху, а саме вимог п. 14  ПДР України, оскільки в матеріалах справи, наявних доказів на підтвердження вчинення порушення не має. 
Апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано рішення суду першої інстанції, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322,  КАС України, суд –
постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2019 року у справі № 938/609/19 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	В. В. Ніколін