ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/11515/19
Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/191/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Іванової Г.П., Онищенко О.І.

сторони: 
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Коверзнева В.О. від 11 листопада 2019 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, 

                               В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з посиланням на статті 141, 180, 181, 184 Сімейного кодексу України просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення сторін проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У позові ОСОБА_1 вказує, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_4 , при цьому є працездатною особою, працює неофіційно, має мінливий дохід, на його утриманні не перебувають непрацездатні особи. За даних обставин ОСОБА_1 вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.     

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом зазначено, що розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.11.2019 року та зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі щомісячно з 2 500 грн. до 1 500 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено судом без додержання норм матеріального і процесуального права. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що всупереч ч.5 статті 128 ЦПК України, він 09.11.2019 року дізнався про розгляд даної справи у суді першої інстанції, в судовому засіданні суду першої інстанції 11.11.2019 року він отримав копію позовної заяви та додані до неї документи. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що він не мав можливості надати суду першої інстанції відповідні документи на підтвердження своїх заперечень. Доводи апеляційної скарги вказують, що розмір стягнутих судом першої інстанції з відповідача  аліментів на утримання сина є великим, оскільки ОСОБА_2 більше двох років не має постійної роботи, його заробіток є мінливим, проживає відповідач зі своїм батьком ОСОБА_5 , 1954 року народження,  який  є  пенсіонером  і  отримує  мінімальну пенсію у розмірі 1 666 грн., за рахунок якої вони проживають. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач періодично сплачував за дитячий садок, харчування, гурток з англійської мови та хореографії, проте, квитанцій не збирав, також він купив сину мобільний телефон та планшет. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції не врахував при вирішенні даного спору по суті положення статті 182 Сімейного кодексу України, а також мінімального розміру аліментів з 01.12.2019 року на дитину віком від 6 до 18 років, який складає 1 109 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач вважає за доцільне стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500 грн. щомісяця.                   
Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.11.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, без повідомлення учасників справи.  

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.57,58), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.   

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.  

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони даного спору є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). 

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.10.2016 року шлюб між сторонами даного спору було розірвано (а.с.8).

Дитина сторін  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №5662 від 02.07.2019 року (а.с.10), за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - онук. 

Як вбачається із оскаржуваного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.11.2019 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, зазначив у оскаржуваному рішенні, що оскільки відповідач не працює та не має регулярного заробітку, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі є такими, що ґрунтуються на законі. При цьому судом першої інстанції вказано, що виходячи із позицій сторін та інтересів дитини, яка потребує належного матеріального утримання, суд вважає доцільним визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 2 500 грн. 
Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.     

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що всупереч ч.5 статті 128 ЦПК України, він 09.11.2019 року дізнався про розгляд даної справи у суді першої інстанції, в судовому засіданні суду першої інстанції 11.11.2019 року він отримав копію позовної заяви та додані до неї документи. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що він не мав можливості надати суду відповідні документи на підтвердження своїх заперечень. Доводи апеляційної скарги вказують, що розмір стягнутих судом першої інстанції з відповідача аліментів на утримання сина є великим, оскільки ОСОБА_2 більше двох років не має постійної роботи, його заробіток є мінливим, проживає відповідач зі  своїм батьком ОСОБА_5 , 1954 року народження, який є пенсіонером і отримує мінімальну пенсію у розмірі 1 666 грн., за рахунок якої вони проживають. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач періодично сплачував за дитячий садок, харчування, гурток з англійської мови та хореографії, проте, квитанцій не збирав, також він купив сину мобільний телефон та планшет. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції не врахував при вирішенні даного спору по суті положення статті 182 Сімейного кодексу України, а також мінімального розміру аліментів з 01.12.2019 року на дитину віком від 6 до 18 років, який складає 1 109 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач вважає за доцільне стягнення з нього аліментів у розмірі 1 500 грн. щомісяця.   
                
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для її задоволення, виходячи із наступного.  

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що всупереч ч.5 статті 128 ЦПК України, він 09.11.2019 року дізнався про розгляд даної справи у суді першої інстанції, в судовому засіданні суду першої інстанції 11.11.2019 року він отримав копію позовної заяви та додані до неї документи. При цьому ОСОБА_2 стверджує, що він не мав можливості надати суду першої інстанції відповідні документи на підтвердження своїх заперечень.
Відповідно до ч.2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В силу приписів ч.2 статті 376 ЦПК України, вищезазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року, оскільки вказані обставини не призвели до неправильного вирішення справи.    
Разом з тим, виходячи із положень ч.3 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє та надає відповідну оцінку документам, які додано відповідачем до апеляційної скарги (а.с.35-49). А саме, відповідачем надано інформацію з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (а.с.35-36) за звітні роки: 2005, 2006, 2013, 2014, 2015, 2016. Згідно наданих відповідачем документів (а.с.37-40), батько відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонером. З наданих відповідачем копій видаткових накладних №8 від 10.09.2019 року та №31 від 23.09.2019 року (а.с.41,42) про сплату коштів за ремонт Apple iPhone 5c та за ремонт Apple iPad mini не вбачається, що грошові кошти були витрачені відповідачем на сина ОСОБА_4 . З копій квитанцій (а.с.43-48) про оплату рахунків з харчування дитини у ДНЗ №36 та оплату рахунків за послуги гуртків з англійської мови та хореографії, не вбачається, що платником грошових коштів, вказаних у даних копіях квитанцій, є ОСОБА_2 . 

Доводи апеляційної скарги вказують, що розмір стягнутих судом першої інстанції з відповідача аліментів на утримання сина є великим, оскільки ОСОБА_2 більше двох років не має постійної роботи, його заробіток є мінливим, проживає відповідач зі своїм батьком ОСОБА_5 , 1954 року народження, який є пенсіонером і отримує мінімальну пенсію у розмірі 1 666 грн., за рахунок якої вони проживають. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідач періодично сплачував за дитячий садок, харчування, гурток з англійської мови та хореографії, проте, квитанцій не збирав, також він купив сину мобільний телефон та планшет.
Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для її задоволення, оскільки дані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого позову та стягнення з відповідача, який є працездатною особою, на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 07.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.   
Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідачем не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80 ЦПК України на спростування висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року.   

Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції не врахував при вирішенні даного спору по суті положення статті 182 Сімейного кодексу України, а також мінімального розміру аліментів з 01.12.2019 року на дитину віком від 6 до 18 років, який складає 1 109 грн.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного.     

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року, судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті враховано положення статті 182 Сімейного кодексу України. Також суд першої інстанції виходив із інтересів дитини, яка потребує належного матеріального утримання.  
Відповідно до ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини, 20.11.1989 року, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), Конвенцію ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
   
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 11.11.2019 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 

Дата складення повної постанови - 21.02.2020 року.     

Головуючий:                                                   Судді: