ПОСТАНОВА
Іменем України

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №814/541/16
адміністративне провадження №К/9901/15939/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
судді-доповідача - Бевзенка  В.М.,
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу 814/541/16
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Миколаївській  області, третя особа - Національна поліція України
про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення коштів,
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській  області 
на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року (постановлену у складі судді: Князєв В.С.)
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Вербицька Н.В., судді: Джабурія О.В., Крусян А.В.)
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції Миколаївській  області (далі - відповідач ), третя особа - Національна поліція України в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 24.03.2016 року № 53 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції ГУНП в Миколаївській області з 24.03.2016 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.03.2016 року до дати винесення судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю звільнення, яке відбулось за результатами атестування, оскільки підстав для проведення атестації, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), не було. Атестаційною комісією не досліджувалась інформація про результати службової діяльності позивача, не досліджені обставини сумлінного ставлення позивача до своїх обов`язків. Вважаючи наказ про звільнення незаконним, позивач просив поновити його на посаді.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі:
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 24.03.2016 року № 53 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції України;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;
- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.03.2016 року до дати винесення судового рішення без відрахування податків та зборів;
- постанову в частині поновлення позивача на посаді та стягнення суми середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць без відрахування податків та зборів допущено до негайного виконання.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській  області - задоволено частково, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - скасовано в частині задоволення позову щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 24.03.2016 року до дати винесення судового рішення без врахування податків та зборів та прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області  на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25.03.2016 року по 08.02.2017 року у розмірі 54 510 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот десять) грн., яке визначено без врахування податків та зборів. 
В іншій частині постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - залишена без змін.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині нарахування та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суди в мотивувальній частині судового рішення зобов`язані вказати розмір такої виплати, період вимушеного прогулу та навести відповідний розрахунок такої суми, відповідно до  висновку висловленому у пункті 10.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі". Проте судом першої інстанції зазначеного вказано не було. Розраховуючи середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу керувався п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, шляхом множення середньоденної заробітної плати за два останні місяці роботи на число робочих днів.   
Залишаючи без змін постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про протиправність звільнення позивача, яке відбулося за результатами атестування, оскільки підстав для проведення атестації, передбачених Законом №580-VIII не було. Також зазначив, що  п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII не передбачено проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції в тому числі і щодо присвоєння спеціального звання. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
28 лютого 2017 року відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, яка 5 лютого 2018 року була передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.
У касаційній скарзі відповідач не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. 
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу.
Касаційна скарга вмотивована тим, що суди, зокрема, при прийнятті рішення неправильно застосували у цій справі частину другу статті 57 Закон №580-VIII. Також вказує, що суди попередніх інстанцій фактично надали оцінку підставам прийняття рішення атестаційною комісією і таким чином перебрали на себе дискреційні повноваження останньої, прийнявши рішення про відповідність позивача займаній посаді. Окрім того, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції неправильно розраховано період вимушеного прогулу позивача з 25.03.2016 по 08.02.2017 (дата ухвалення постанови апеляційним судом), оскільки судом не враховано, що позивача на виконання рішення суду у цій справі, поновлено на службі в поліції 22.07.2016  відповідно до наказу  ГУ НП в Миколаївській області№194 о/с на посаді слідчого та отримував грошове забезпечення. Внаслідок чого надмірно стягнув з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. 
Позивачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті. 
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі особистої заяви позивача, наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 07.11.2015 р. № 3 о/с "По особовому складу" відповідно до п. 9 та 12 Розділу ХІ Закону №580 позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання старший лейтенант поліції в порядку переатестування на посаду слідчого Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції. 
Вказаний наказ не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду, також свідчить про те, що відповідач визнав позивача таким, що відповідає вимогам до поліцейських, визначеними Законом №580.
На виконання доручення Національної поліції України від 28.01.2016 року, Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області виданий наказ № 52 від 01.02.2016 "Про проведення атестування особового складу ГУНП України в Миколаївській області" на підставі статті 57 Закону №580  та Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 № 1465. 
02.03.2016 року позивач пройшов атестацію. У протоколі №15.00004689.0023367 зазначено, що під час проведення атестування досліджено атестаційний лист та інші матеріали, які було зібрано на особу, яка проходить атестування, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформації з відкритих джерел. 
За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення атестаційна комісія № 1 прийняла рішення, в якому зазначено, що позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.
За результатами розгляду скарги апеляційною атестаційною комісією Південного регіону № 3 прийнято рішення, яке оформлено у формі протоколу від 12.03.2016 року           № 15.00004689.002367, про відхилення скарги, оскільки під час співбесіди апелянт продемонстрував наднизький рівень теоретичних та практичних знань законодавчих та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність на займаній посаді. Не оперує професійними поняттями. Низька мотивація для подальшої служби в поліції. Неготовність до реформування системи. 
Наказом т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 24.03.2016 р. № 53 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції, звільнено зі служби в поліції (через службову невідповідність). Підставою для прийняття оскаржуваного наказу вказано протокол атестаційної комісії від 02.03.2016 р. № 15.00004689.002367.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із проходженням та звільненням позивача зі служби в поліції.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ.
Пункт 1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ. Цей закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2)  ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21  цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року. Закон опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.
Пункти 9, 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ.
Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Пункт 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до схеми співвідношення спеціальних звань.
Частина 1 статті 17 Закону №580-VІІІ. Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частина 1 статті 57 Закону №580-VІІІ. Атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри.
Частина 2 статті 57 Закону №580-VІІІ. Атестування поліцейських проводиться:
1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 
2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 
3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
Частина 1 статті 58 Закону №580-VІІІ. Призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.
Частина 2 статті 58 Закону №580-VІІІ. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.
Стаття 59 Закону №580-VІІІ. Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.
Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, яка була затверджена 17 листопада 2015 року наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1465 (далі - Інструкція № 1465).
Пункт 3 розділу І. 3 Інструкції № 1465. Атестування поліцейських проводиться:
1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;
2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;
3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судового рішення здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
Наказ відповідача  від 07 листопада 2015 року № 3 о/с про призначення позивача як прибулого з МВС України з присвоєнням спеціального звання поліції, в порядку переатестування на посаду слідчого Казанківського відділення поліції Новобузького відділу поліції не дозволяє суду будь-яке подвійне тлумачення підстав для його прийняття.
Прийнявши наказ, відповідач визнав те, що позивач відповідає вимогам до поліцейських.
Відповідно до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.
Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття на службу в поліції.
Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача право проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто, для вже призначеного на посаду працівника.
Позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції безстроково.
Частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ встановлено, що  атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;  для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.
Наведені у частині 2 статті 57 Закону №580-VІІІ підстави для проведення атестування є вичерпними. 
Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв`язку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.
Кожна із зазначених трьох підстав для проведення атестування має бути пов`язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов`язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.
Аналогічні норми, в частині підстав для атестування, містить, також, Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських.
Позиція відповідача зводиться до того, що атестування позивача проведено в порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції України з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону №580-VІІІ.
Підстави наведені відповідачем для призначення атестування колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки мета атестування, закріплена у частині 1 статті 57 Закону №580-VІІІ, не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв`язку з вичерпними підставами, визначеними у частині другій статті 57 Закону №580-VІІІ.
Закон №580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ.
Закріплену у частині 1 статті 57 Закону №580-VІІІ мету атестування відповідач необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з метою визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів.
Таким чином, атестація працівника, одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції) безумовно до вирішення питань кар`єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження, не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України "Про професійний розвиток працівників" та Закону України "Про Національну поліцію".
Отже, позивача протиправно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.
Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що наказ відповідача про звільнення позивача прийнято протиправно, оскільки при проведенні атестування позивача не дотримано вимог Закону №580-VІІІ та Інструкції № 1465, у зв`язку з чим висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі не можуть бути підставами для звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ.
Твердження скаржника стосовно того, що суди попередніх інстанцій перебрали на себе повноваження атестаційної комісії та прийняли рішення, прийняття якого належить до її виключних повноважень, суд касаційної інстанції не бере до уваги. 
Так, норми Закону №580-VIII та Інструкції № 1465 наділяють повноваження приймати рішення за наслідками атестації поліцейських лише атестаційні комісії. Разом з тим, атестаційна комісія зобов`язана мотивувати своє рішення (висновок). 
Зважаючи на те, що пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, то суди в наведеній категорії справ мають право і зобов`язані перевіряти обґрунтованість оскаржуваного рішення (висновку) атестаційної комісії. 
Зазначене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті. За загальним правилом, суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак, все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.
Щодо доводів скаржника про неправильність розрахунку періоду вимушеного прогулу позивача з 25.03.2016 по 08.02.2017 (дата ухвалення постанови апеляційним судом), оскільки апеляційним судом не враховано, що позивача на виконання рішення суду у цій справі, поновлено на службі в поліції 22.07.2016  відповідно до наказу  ГУ НП в Миколаївській області№194 о/с на посаді слідчого та отримував грошове забезпечення, слід зазначити таке.
Відповідно до приписів  частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Колегія суддів вважає наведені доводи безпідставними та відхиляє з огляду на те, що зазначена скаржником обставина не була встановлена судом апеляційної інстанції  при ухваленні судового рішення, оскільки як вбачається з матеріалів апеляційного провадження, такі доводи в процесі апеляційного розгляду скаржником не зазначались та не заявлялись, а суд касаційної інстанції на стадії касаційного розгляду позбавлений права приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти ті докази, які не були встановлені та не досліджувались судом апеляційної інстанцій.
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та не спростовують доводів судів попередніх інстанцій.
За таких обставин, Суд вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому робить висновок про відсутність підстав для їх скасування.
За правилами частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          Н.А. Данилевич          

                                                                                          Н.В. Шевцова