У Х В А Л А
 
28 січня 2020 року           
м. Київ
 
Провадження № 11-38сап20
 
Суддя Великої Палати Верховного СудуПрокопенко О. Б., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправними та скасування рішень,
УСТАНОВИВ:
23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 3 вересня 2019 року № 2325/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 квітня 2019 року № 1147/2дп/15-19 про притягнення судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»;
- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 24 вересня 2019 року № 2545/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору. Позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали.
На виконання вимог зазначеної ухвали від позивача 14 листопада 2019 року надійшла квитанція від 12 листопада 2019 року № 93966.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 18 листопада 2019 року роз`єднав позовні вимоги шляхом виділення їх в самостійне провадження.
В частині позовних вимог про  визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 24 вересня 2019 року № 2545/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Голосіївського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» відкрив провадження та призначив розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 грудня 2019 року.
Адміністративну справу в частині вимог    ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 3 вересня 2019 року № 2325/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 квітня 2019 року № 1147/2дп/15-19 про притягнення судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» постановив передати на розгляд Великій Палаті Верховного Суду.
Відповідно до супровідного листа матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування зазначеного рішення ВРП від 3 вересня 2019 року № 2325/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Другої Дисциплінарної палати від 15 квітня 2019 року № 1147/2дп/15-19, до Великої Палати Верховного Суду надійшли 23 січня 2020 року. 
Аналіз поданих до суду матеріалів свідчить про невідповідність скарги ОСОБА_1 вимогам процесуального закону. 
Відповідно дочастини сьомої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду. Така скарга розглядається за правилами касаційного провадження, встановленими цим Кодексом. 
Положеннями статті 330 КАС визначено вимоги до форми та змісту касаційної скарги.
Отже, на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, до Великої Палати Верховного Суду подається скарга, а не позовна заява. 
Крім того, згідно з положенням частини першої статті 329 КАС касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Проте оскаржуване рішення ВРП ухвалене 3 вересня 2019 року, а позовна заява на це рішення подана до Верховного Суду 23 жовтня 2019 року, тобто з пропуском процесуального строку на звернення до суду.
Разом із тим матеріали заяви не містять клопотання про поновлення строку.
За правилами частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху для надання можливості звернутися до суду із заявою для поновлення строку з наведенням підстав для його поновлення.
На підставі частини другої статті 332 КАС до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Суд роз`яснює, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи викладене та керуючись частиною сьомою статті 266, статтями 330, 332, 333 та 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Великої Палати Верховного Суду
УХВАЛИВ:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 3 вересня 2019 року № 2325/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 15 квітня 2019 року № 1147/2дп/15-19 про притягнення судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишити без руху.
2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.
3. Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків скарги в установлений судом строк її буде повернуто скаржнику або відмовлено у відкритті провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя         Великої Палати
Верховного Суду                                                                           О. Б. Прокопенко