ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2020 року

м. Харків

справа №644/5524/19        

провадження №22-ц/818/722/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Бурлака І.В., Кругової С.С.,

учасники справи:

позивач –  ОСОБА_1 ,

відповідач –  ОСОБА_2 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружиниза апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року, постановлене під головуванням судді Товстолужського О.В., в залі суду в м. Харкові (повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2019 року), -
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини.
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року позов задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 09.07.2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, а саме 09.07.2019 року і до досягнення дитиною, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років - тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позовних вимог - відмовити. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що нею заявлений позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, проте суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог стягнувши з відповідача аліменти у частці від доходу, оскільки це право надано особі, з якою проживають діти. Прийнявши до уваги довідку з місця роботи відповідача і його заробіток, судом не враховано та не надано оцінку доказів наданих позивачем на підтвердження наявності у ОСОБА_2 грошових коштів та можливості сплати ним аліментів у заявленій позивачем сумі. При цьому відповідач ухиляється від сплати аліментів, намагається усіляко зменшити їх розмір, участі у вихованні дітей не приймає. Діти перебувають повністю на її утриманні. 
ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміна виду розрахунку з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача, хоч певною мірою і виходить за межі позовних вимог, проте слугує найкращому способу захисту майнових прав неповнолітніх дітей. Оскільки ОСОБА_2 працює та отримує постійний дохід, розмір стягнутих на утримання двох неповнолітніх дітей аліментів повинен становити 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. При цьому суд вважає, що адекватний розмір аліментів на утримання дружини повинен становити 1/6 частину доходів відповідача.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Судом встановлено, що з 08 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина -  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньку – ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5-7). Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.
Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не купує продукти харчування та одяг. Працювати вона не має можливості, оскільки доньці виповнився 1 рік та 5 місяців, син закінчив дитячий садок та зарахований до першого класу. Фактично матеріальну допомогу їй надає її мати, яка мешкає разом із нею в орендованій квартирі. Єдиним джерелом існування для позивача та її дітей є заробітна плата її матері та соціальна допомога в розмірі 800 грн. ОСОБА_2 офіційно не працює, однак отримує неофіційний дохід більше ніж 20 000 грн. щомісяця, при цьому відповідач аліменти на утримання інших осіб не сплачує, стягнень з нього за виконавчими документами не проводиться, інших неповнолітніх дітей він не має. Шлюб між сторонами не розірвано, але в провадженні Валківського районного суду Харківської області знаходиться справа №615/887/19 про розірвання шлюбу та поділ майна. Вважає, що наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення повноліття кожної дитини, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 цієї статті).
Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно частини першої ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що з 08 жовтня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина -  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньку – ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.5-7). Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.
Згідно довідки №02/09-2019 від 02.09.2019 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «Ельпасо» на посаді взуттьовика з 05.08.2019 року та його оклад становить 4 300 грн.
Висновок суду першої інстанції про те, що надана відповідачем довідка про дохід спростовує твердження позивача про те, що ОСОБА_2 офіційно не працює та не має офіційного доходу, у зв`язку з чим, стягувати аліменти з останнього в твердій грошовій сумі не доцільно, - не відповідає вимогам закону. 
Позивач просила про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення повноліття кожної дитини, а також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною ОСОБА_5 трьох років.
Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку помилково не застосував ст.ст. 80, 184 СК України, якими передбачено право одержувача на визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Тому рішення суду підлягає зміні.
Доводи апеляційної скарги в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів враховує вимоги ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину, розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на час розгляду справи та вважає можливим визначити розмір аліментів на дітей в сумі по 1500 грн. на кожну дитину, та 600 грн. на дружину до досягнення дитиною трьох років з урахуванням можливості відповідача надавати таку допомогу.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року в частині визначення розміру аліментів, стягнутих з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_3 , на утримання неповнолітніх сина -  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та доньки — ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , - змінити з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму по 1500 грн. на кожну дитину. В частині визначення розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на утримання дружини  ОСОБА_3 до досягнення дитиною трьох років, змінити з 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) на тверду грошову суму 600 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   І.В. Бурлака 

С.С. Кругова