Постанова
Іменем України
18 грудня 2019 року
м. Київ
Справа № 579/968/17
Провадження № 14-395цс19
Велика Палата Верховного Суду у складі
судді-доповідача Гудими Д. А.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
розглянула справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ) до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ОСОБА_2 , Кролевецька міська рада, про знесення самочинного будівництва
за касаційною скаргою ДАБІ на постанову Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, прийняту колегією суддів у складі Хвостика С. Г., Собини О. І. та Левченко Т. А.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           21 червня 2017 року ДАБІ звернулася до Кролевецького районного суду Сумської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила зобов`язати відповідачку знести самочинне будівництво за адресою:  
АДРЕСА_1 .           Мотивувала позов такими обставинами :
2.1.       15 квітня 2016 року на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 Управління ДАБІ у Сумській області провело позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства щодо об`єкта будівництва - реконструкції житлового будинку на АДРЕСА_2 (далі - житловий будинок).
2.2.       За результатами перевірки 15 квітня 2016 року складені: акт № 204 (далі - акт перевірки), в якому встановлене порушення відповідачкою вимог містобудівного законодавства, будівельних норм і правил щодо виконання будівельних робіт; припис № 204 про усунення порушень вимог містобудівного законодавства; припис № 204 про зупинення будівельних робіт.
2.3.       Всупереч Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) відповідачка не зверталася до відповідних органів влади за отриманням містобудівних умов та обмежень щодо об`єкта будівництва під час реконструкції належної їй частини житлового будинку.
2.4.       Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30 квітня 2014 року № 201 частина житлового будинку, яка належить відповідачці, демонтована, на її місці виконується будівництво окремої частини будинку. Замість приміщення квартири АДРЕСА_1 загальною площею 56,6 кв. м побудований фундамент і стіни окремого будинку розміром 7,45х9,35 м. Відповідно до державних будівельних норм будівельні роботи у частині житлового будинку, яка є власністю відповідачки, відповідають роботам з нового будівництва, а на частині, яка належить ОСОБА_2 , - роботам з реконструкції.
2.5.       27 січня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області ухвалив рішення у справі № 579/1703/13-ц за позовом ОСОБА_2 до відповідачки, в якому встановив, що внаслідок дій останньої пошкоджена інша частина будинку, що є порушенням прав ОСОБА_2 як власника. Крім того, суд визнав об`єктом самочинного будівництва недобудовану будівлю, що знаходиться на АДРЕСА_2 та належить відповідачці.
2.6.       Станом на червень 2017 року відповідачка не виконала вимоги припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та не привела самочинне будівництво у відповідність до вимог чинного законодавства, що стало підставою для звернення ДАБІ з позовом до суду.
Короткий зміст судових рішень судів першої інстанції
3.           20 липня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.
4.           17 листопада 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області постановив ухвалу, якою передав справу на розгляд Конотопському міськрайонному суду Сумської області.
5.           7 грудня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської областіухвалив рішення, яким позов задовольнив.
6.           Рішення суд першої інстанції мотивував так:
6.1.       На АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, право власності на який по Ѕ частині зареєстроване за відповідачкою та ОСОБА_2 . Аналогічно Ѕ частина земельної ділянки за вказаною адресою також належить відповідачці, а інша 1/2 частина - ОСОБА_2 
6.2.       Відповідачка після знесення належної їй частини будинку (квартири АДРЕСА_1 ) виконала будівельні роботи з нового будівництва та не заперечує те, що зазначені роботи провела самочинно, без дотримання норм чинного законодавства. Це будівництво порушує права інших осіб, зокрема ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7.           21 лютого 2019 року Сумський апеляційний суд прийняв постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував, а провадження у справі - закрив.
8.           Постанову апеляційний суд мотивував так :
8.1.       ДАБІ звернулася до суду з позовом про знесення самочинного будівництва як контролюючий орган на підставі статті 38 Закону № 3038-VI.
8.2.       ДАБІ є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції. Тому на справи за її участю, які виникають під час реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, поширюється юрисдикція адміністративних судів.
8.3.       Звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва та мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів територіальної громади або інших осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігання можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.
8.4.       Отже, спір виник за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, а тому такий спір є публічно-правовим.
8.5.       Висновок щодо адміністративної юрисдикції суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9.           У березні 2019 року ДАБІ подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду й «ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні апеляційної скарги» відповідачки на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 7 грудня 2018 року Скаржиться на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції
10.        26 червня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Мотивував ухвалу тим, що ДАБІ оскаржує постанову Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 рокуз підстав порушення правил юрисдикції.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1)         Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
11.        ДАБІ мотивує касаційну скаргу так :
11.1.    ДАБІ звернулася до суду за правилами цивільного судочинства після отримання відмови у розгляді справи за правилами адміністративного судочинства: ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року у справі № 818/494/17 про відмову у відкритті провадження залишив без змін ухвалою від 23 травня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд.
11.2.    Справу № 579/968/17 слід розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки згідно з висновком Верховного Суду України, сформульованим у постанові від 15 листопада 2016 року у справі № 802/1318/15-а,спір за позовом ДАБІ про зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва є цивільним, бо не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права.
11.3.    Суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
(2)         Позиції інших учасників справи
12.        У травні 2019 року відповідачка подала відзив на касаційну скаргу. Просить залишити її без задоволення, а постанову Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року - без змін.
13.        Мотивує відзив так :
13.1.    Спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства, що підтверджують висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17.
13.2.    Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, суперечать обставинам, встановленим у рішенні Кролевецького районного суду Сумської області від 27 січня 2015 року у справі № 579/1703/13-ц, яке набрало законної сили.
13.3.    Суди не врахували обставин, встановлених судовими рішеннями у справах:
13.3.1.               № 818/677/16 (про визнання протиправним і скасування припису № 204 від 15 квітня 2016 року «Про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил»);
13.3.2.               № 818/1589/16 (про визнання протиправним і скасування наказу Управління ДАБІ у Сумській області від 13 травня 2016 року № 27-Н про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № СМ082152560201 від 14 вересня 2015 року);
13.3.3.               № 579/530/15-а (про визнання протиправною та скасування постанови в. о. начальника Управління ДАБІ у Сумській області від 20 березня 2015 року № 46 у справі про адміністративне правопорушення, якою на відповідачку накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6 800 грн за правопорушення, передбачене частиною сьомою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення - виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об`єктів ІI категорії складності);
13.3.4.               № 579/912/16-а (про скасування постанови головного інспектора будівельного нагляду Управління ДАБІ у Сумській області від 27 квітня 2016 року № 114 про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за частиною сьомою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1)         Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції
14.        Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо суті спору, встановив такі обставини :
14.1.    Відповідачка та ОСОБА_2 є співвласниками по Ѕ частині житлового будинку, а також земельної ділянки під цим будинком. 
14.2.    27 січня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області ухвалив рішення у справі № 579/1703/13-ц, змінене апеляційним судом в частині розподілу судових витрат, за позовом ОСОБА_2 до відповідачки про визнання дій незаконними та знесення об`єкта самочинного будівництва. Суд зобов`язав відповідачку за власний рахунок усунути пошкодження, пов`язані з наслідками розібрання належної їй частини житлового будинку відповідно до висновку судово-будівельної експертизи від 26 грудня 2014 року № 1376, а також зобов`язав позивачку не чинити перешкоди ОСОБА_2 у доступі до горищного приміщення та димаря у житловому будинку.
14.3.    15 квітня 2016 року за результатами перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів Управління ДАБІ у Сумській області в акті перевірки встановило, що відповідачка в зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 14 вересня 2015 року № СМ 082152560201 зазначила недостовірні дані, що є порушенням частини восьмої статті 36 Закону № 3038-VI.
14.4.    15 квітня 2016 року Управління ДАБІ у Сумській області склало приписи № 204: 1) про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому вимагало від відповідачки привести у відповідність до вимог чинного законодавства містобудівну документацію на реконструкцію житлового будинку; 2) про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, в якому вимагало від відповідачки не виконувати будівельні роботи по реконструкції житлового будинку.
15 .        Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував, а провадження у справі - закрив, вважаючи, що її слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
16.        Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
17.        Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).
18.        Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересіву будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
19.        Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
20.        Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у зазначеній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
21.        Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності (частина перша, пункт 1 частини другої статті 17 КАС України у вказаній редакції).
22.        Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.
23.        Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.
24.        Згідно з частиною першою статті 9 вказаного Закону будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом№ 3038-VI.
25.        Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації (пункт 6 частини першої статті 7 Закону № 3038-VI (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).
26.        Отже, здійснення повноважними органами вказаного контролю у сфері містобудівної діяльності є управлінською діяльністю.
27.        За змістом частини першої статті 6 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю.
28.        Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду(абзац другий частини третьої статті 6 Закону № 3038-VI). Таким органом є Державна архітектурно-будівельна інспекція України згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
29.        За змістом частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають право проводити перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, під час якої складати відповідні акти та надавати обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень, виявлених у результаті перевірки.
30.        Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, такий контроль здійснюється з дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції (підпункт 1),та інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва (підпункт 3).
31.        У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша статті 38 Закону № 3038-VI).
32.        З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду зауважує, що, звертаючись до суду з позовом про знесення об`єкта самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів територіальної громади або інших осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.
33.        ДАБІ мотивувала позов, зокрема, тим, що відповідачка не виконала вимоги припису від 15 квітня 2016 року № 204 про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час реконструкції житлового будинку, співвласниками якого є як відповідачка, так і ОСОБА_2 
34.        Оскільки ДАБІ не є власником житлового будинку та земельної ділянки під ним, вона не має повноважень представляти інтереси власників щодо захисту їхнього права власності. Тобто, ДАБІ діє лише як адміністративний орган, а метою звернення з позовом є не перехід речового права на об`єкт нерухомості, а приведення житлового будинку у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, спрямованих на захист суспільних інтересів.
35.        Велика Палата Верховного Суду вважає, що повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису.
36.        Відтак, конкретні публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.
37.        Оскільки відповідачка добровільно не виконала припис та не усунула допущених порушень, ДАБІ як суб`єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій з контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт звернулася до суду з позовом про знесення самочинного будівництва. 
38.        З огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір слід було би розглядати за правилами адміністративного судочинства (близькі за змістом висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а, від 15 травня 2018 року у справах № 520/10754/14-ц, № 463/4564/16-а та № 522/5487/17, від 22 травня 2018 року у справі № 826/4089/16, від 30 травня 2018 року у справі № 464/5495/13-ц, від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16, від 12 вересня 2018 року у справі № 804/9032/15, від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 369/13415/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 826/7203/17, від 13 березня 2019 року у справі № 461/12053/15-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 826/8743/15, від 22 квітня 2019 року у справах № 369/3043/17-ц та № 1527/14472/12, від 29 травня 2019 року у справі № 520/9778/13, від 11 червня 2019 року у справі № 917/375/18, від 25 червня 2019 року у справі № 914/1092/18 і від 16 жовтня 2019 року у справі № 522/6962/18).
39.        Крім того, з метою уникнення ситуації юридичної невизначеності Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на відмінність інтересу, на захист якого спрямований судовий розгляд у справі № 579/968/17 та у справах № 461/12052/15, № 639/6261/13-ц, № 523/11508/18, № 904/4713/18, № 520/9253/17, а відповідно - на відмінність висновків щодо юрисдикції суду. Так, на відміну від справи № 579/968/17, у зазначених справах з подібним предметом позову Велика Палата Верховного Суду встановила, що місцева рада аргументувала вимогу про демонтаж (знесення) самочинно спорудженого (встановленого) об`єкта не реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень з державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а необхідністю захисту права комунальної власності на відповідний об`єкт. Зазначене було підставою для висновку про приватноправовий характер спірних правовідносин.
40.        У касаційній скарзі ДАБІ вказує на необхідність застосування у справі № 579/968/17 висновків Верховного Суду України, сформульованих у постанові від 15 листопада 2016 року у справі № 802/1318/15-а (№ 21-1959а16), згідно з якими об`єкти самочинного будівництва належать до об`єктів цивільних прав, а тому спори за позовами органів державного архітектурно-будівельного контролю про зобов`язання знесення самочинного будівництва треба розглядати за правилами цивільного або господарського судочинства, оскільки ці спори не стосуються захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані з вирішенням питань щодо речових прав.
41.        Такі доводи ДАБІ є необґрунтованими з огляду на те, що у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня 2018 року у справі № 161/14920/16-а та від 16 травня 2018 року у справі № 522/5487/17 Велика Палата Верховного Суду зафіксувала відступ від зазначеного висновку Верховного Суду України, вказавши на належність відповідних спорів до юрисдикції адміністративних судів.
42.        У касаційній скарзі ДАБІ стверджує, що звернулася до суду за правилами цивільного судочинства після того як ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі № 818/494/17 за аналогічним позовом залишив без змін ухвалою від 23 травня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд.
43.        Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається (частина п`ята статті 170 КАС України у редакції, чинній на час розгляду касаційної скарги).
44.        Велика Палата Верховного Суду вважає, що постановлення за правилами адміністративного судочинства ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 818/494/17, яку залишив без змін суд апеляційної інстанції, перешкоджає ДАБІ у реалізації права на доступ до суду належної юрисдикції.
45.        З огляду на імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України у редакції, чинній на час розгляду касаційної скарги, та на можливість виникнення юрисдикційного конфлікту у випадку закриття провадження у справі № 579/968/17 Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відзиву на касаційну скаргу та вважає, що розгляд цього спору слід завершити за правилами цивільного судочинства.
46.        Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
47.        Тому суд касаційної інстанції не може перевірити ті доводи касаційної скарги, а також відзиву на касаційну скаргу, які стосуються встановлення обставин справи.
48.        Крім того, Велика Палата Верховного Судузвертає увагу на те, що касаційний суд не може підміняти суд апеляційної інстанції, який, закривши провадження у справі, не розглянув спір щодо суті. А тому не можна задовольнити вимогу касаційної скарги «ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні апеляційної скарги» відповідачки на рішення суду першої інстанції.
(2)         Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(2.1)     Щодо суті касаційної скарги
49.        Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанціїза результатами розгляду касаційноїскарги маєправо скасуватисудовірішеннясудівпершоїтаапеляційноїінстанційповністюабочастковоіпередатисправуповністюабочастковонановийрозгляд, зокремазавстановленоюпідсудністюабодляпродовженнярозгляду.
50.        Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
51.        Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
52.        З огляду на висновки щодо аргументів учасників справи Велика Палата Верховного Суду вважає, що постанову Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року слід скасувати, а справу передати до цього суду для продовження розгляду.
(2.2)     Щодо судових витрат
53.        З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.
Керуючись частиною першою статті 400, пунктом 2 частини першої статті 409, частинами четвертою та шостою статті 411, статтями 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
П О С Т А Н О В И Л А :
1.    Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.
2.    Постанову Сумського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | Д. А. Гудима
Судді: | Н. О. Антонюк | В. С. Князєв
| Т. О. Анцупова | Л. М. Лобойко
| С. В. Бакуліна | Н. П. Лященко
| В. В. Британчук | О. Б. Прокопенко
| Ю. Л. Власов | Л. І. Рогач
| М. І. Гриців | О. С. Ткачук
| Ж. М. Єленіна | В. Ю. Уркевич
| О. С. Золотніков | О. Г. Яновська
| О. Р. Кібенко |