ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/225/20 Справа № 932/18173/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Марущак С. Л. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Тесля А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 30 листопада 2019 року, приблизно о 03 годині 55 хвилин в районі будинку № 27 по вул. Воскресенській в м.Дніпрі, водій  ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом “Hyndai Elantra”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, оскільки при розгляді справи вінприсутній не був та копію постанови отримав лише 22 січня 2020 року, також просить постанову скасувати як незаконну, та постановити нову постанову, якою закрити провадження щодо нього по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що справа була розглянута без його участі, оскільки на 13 січня 2020 року до судового засідання його не викликали, про час та місце розгляду справи він не повідомлявся.
Вказує на те, що про прийняття постанови йому стало відомо випадково на сайті “Судової влади”, та копію протоколу про адміністративне правопорушення йому не надавали, крім цього, відповідно до протоколу його викликали до суду на 10 годину 00 хвилин 25 грудня 2019 року, проте в цю дату ніякого судового засідання в суді з його участю не призначалось.
Зазначає, що під час зупинки його автомобіля 30 листопада 2019 року він був тверезий, наркотичних чи будь-яких інших засобів, які є забороненими до використання та можуть впливати на здатність керувати автомобілем він не вживав, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства у зв`язку із захворюванням на цукровий діабет, та за станом здоров`я не може вживати будь-яких наркотичних чи подібних засобів.
Посилається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського, тобто протокол також не містить визначеного ст. 130 КУпАП складу адміністративного правопорушення, за яке особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
Вважає, що є незрозумілим, в чому саме він обвинувачується – у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи ухилення від проходженні огляду (невідомо якого), який саме огляд він мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), що позбавляє його права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле.
Вказує на те, що ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за відмову від проходження медичного огляду, а не “ухилення”.
Також суд не прийняв до уваги, що матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування транспортним засобом, направлення його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, водійське посвідчення не вилучалось, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.
В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , який був присутнім 18 лютого 2020 року, та його захисник Тесля А.М., яка приймала участь в судовому засіданні 27 лютого 2020 року,підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за його відсутності, копію постанови він отримав лише 22 січня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 03 лютого 2020 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.
Доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 щодо порушення його прав судом першої інстанції, оскільки його не було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи, заслуговують на увагу, тому як матеріали справи не містять підтверджень про отримання ним повісток або повідомлень про виклик до суду.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Однак справа розглянута у відсутність  ОСОБА_1 без належного повідомлення про місце та час розгляду справи, що є порушенням ст. 268 КУпАП.
Крім того, заслуговують на увагу доводи  ОСОБА_1  про те, що частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність саме за відмову від проходження медичного огляду, а не “ухилення”, оскільки впротоколі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 вказано, що від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій  ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, натомість суд самостійно вказав, що водій  ОСОБА_1 ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння, що виходить за межі складеного протоколу та диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. 
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства Російської Федерації така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку Європейського суду з прав людини, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.
У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) Європейський суд з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). 
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, суть адміністративного правопорушення. 
При цьому формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини.
Враховуючи зазначені обставини, та те, що розгляд справи відбувався без належного повідомлення про місце та час розгляду справи  ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 268 КУпАП, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Приймаючи нову постанову, суд вважає доведеною вину  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується  протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 152278, в якому викладені обставини його вчинення, є підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; його розпискою про відмову від керування транспортним засобом протягом доби; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які зазначили, що ОСОБА_1 відмовився в їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння в медичній установі.
Не заперечував ОСОБА_1 , що відмовився від проходження медичного огляду і під час апеляційного перегляду.
Відмова водія транспортного засобу від проведення огляд на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Пропозиція пройти огляд в медичній установі та відмова ОСОБА_1 зафіксовані у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а. с. 8), а тому доводи ОСОБА_1 про те, що йому не зрозуміло у який спосіб він має пройти огляд на стан сп`яніння - на місці або в медичному закладі, не заслуговують на увагу.
Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У цьому разі проходження огляду на місці зупинки не передбачено, а тому огляд на місці ОСОБА_1 не пропонувався, оскільки встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається виключно у медичних закладах, а не на місці поліцейським, тому і відсутні в матеріалах справи вимоги пройти огляд на місці.
Щодо відсутності в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій особі, направлення його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а також відсутності вилучення у нього водійського посвідчення, то це не свідчить про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, в матеріалах справи наявна від ОСОБА_1 розписка про відмову від керування транспортним засобом протягом доби (а. с.5).
Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів сторони захисту про наявність у ОСОБА_1 хвороби, що може впливати на наявність схожих ознак зі станом сп`яніння, то вони не приймаються до уваги, оскільки за наявності ознак, що можуть свідчити про стан сп`яніння, водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти відповідний огляд (п. 2.5 Правил дорожнього руху України). 
Отже, наявними доказами підтверджено, що 30 листопада 2019 року о 03 годині 55 хвилин в м. Дніпрі по вул. Воскресенській,27, водій  ОСОБА_1  керував транспортним засобом “Hyndai Elantra”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому  ОСОБА_1  слід визнати винниму вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, та стягнути з нього судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року– задовольнити частково.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Постановити нову постанову.
Вважати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік.
Стягнути судовий збір з  ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.       

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко