ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5926/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №280/5926/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової Антоніни Олексіївни про визнання діяльності протиправної та визнання договору дійсним,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової Антоніни Олексіївни, в якому просила визнати дії нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубовой Антоніни Олексіївни протиправними, а договір дарування земельної ділянки площею 600,14кв.м., від 25 жовтня 2007року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О. на підставі Державного акту про право власності на землю від 05 червня 2007 року, визнати дійсним.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 рокувідмовлено у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової Антоніни Олексіївни про визнання діяльності протиправної та визнання договору дійсним на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки поданий позов не належить розгляду за правилами адміністративного судочинства. 
Не погодившись з ухвалою від 04.12.2019 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильну оцінку фактичним обставинам,  просить скасувати цю ухвалу та направити справу №280/5926/19до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини є цивільно-правовими через те, що діями відповідача порушено право володіння та користування земельною ділянкою, в той час як за життя ОСОБА_2 (дарувальник) не був позбавлений права власності на земельну ділянку. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1  ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1  ст.3 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
Згідно з ч.1  ст.19 КАС України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі  Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені  Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".
Так, з поданої позовної заяви слідує, що 25 жовтня 2007 року ОСОБА_2 (дарувальник) передав безоплатно у власність позивача земельну ділянку площею 600,14 кв.м., що підтверджується договором дарування, посвідченого нотаріусом Зубовою А.О. та державними актами про право власності на земельну ділянку від 22 червня 2000 року та від 05 червня 2007 року. 
Разом з тим, відповідач визнав вищевказаний договір дарування земельної ділянкинедійсним після смерті дарувальника та передав земельну ділянку іншій особі, у зв`язку з чим позивач вважає, що такими діями відповідача порушено його право володіння та користування земельною ділянкою.
Згідно з ч.1  ст.19 Цивільного процесуального кодексу України  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З огляду на встановлені обставини та зазначені норми права, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірні правовідносини виникли із права володіння земельною ділянкою, а відтак вбачається спір про право, що виключає можливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства.
Згідно з п.1 ч.1  ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкриті провадження за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1  ст.170 КАС України та вірно роз`яснив, що з цим позовом позивач може звернутися до Мелітопольському місьрайонному суду Запорізької області з урахуванням ч.1  ст.30 Цивільного процесуального кодексу України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно з ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №280/5926/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубової Антоніни Олексіївни про визнання діяльності протиправної та визнання договору дійсним- залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року в адміністративній справі №280/5926/19- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10.02.2020 року.     

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва