ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 січня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/1395/19
Головуючий у першій інстанції - Іващенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/94/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                           головуючого-судді: Онищенко О.І.
                           суддів: Іванової Г.П., Скрипки А.А.     
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Іващенко А.І.), ухвалене у м.Новгород-Сіверський, повний текст рішення складено 27 вересня 2019 року,                                               
                                    В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2010 року у розмірі 12062,10 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 1265грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2620 грн;  заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 6015,72 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 1110 грн; 500 штрафу ( фіксована частина) та 550,58 грн  штрафу ( процентна складова) , а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 30.08.2010 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1   отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку .  У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідачки.                  
Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2019 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2010 року у розмірі  1265 грн 00 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з відповідача на користь позивача 201 грн 51 коп. судового збору. 
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції керуючись приписами статті 530 ЦК України та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також те, що  в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про  стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1265 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків пені, штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що при наданні  карток розмір відсотків не обумовлювався, а посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг при визначенні розміру відсотків не є домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати. Відсутність у Заяві-анкеті від 30.08.2010 року домовленості сторін про сплату комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та їх розмір, надані банком Витяг з тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення суду в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно, не мотивуючи прийняте рішення відмовив у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту і банк не погоджується з прийнятим рішенням лише в цій частині.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення простроченої заборгованості за основною сумою («тілом») кредиту, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції. 
По справі встановлено, що 30.08.2010 року ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (а.с.29-33) і ОСОБА_1   укладено кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.  ( а.с.10)
27.10.2011 року ОСОБА_1   підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11). 
ОСОБА_1 надавались у користування кредитні картки № НОМЕР_1 строк дії до червня 2015 року, № НОМЕР_4 з строком дії до вересня 2018 року.
Станом на 16.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» нарахував заборгованість ОСОБА_1 в сумі 12062,10 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 1265грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту - 2620 грн;  заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання - 6015,72 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 1110 грн; 500 штрафу ( фіксована частина) та 550,58 грн  штрафу ( процентна складова) ,
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встанослених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.(ст.599 ЦК України)
За приписами ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконня або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, але вважає, що стягненню підлягає не лише заборгованість по тілу кредиту а й заборгованість по простроченому тілу кредиту.
Так, позивач вважаючи укладеним кредитний договір у вигляді підписання анкети-заяви б/н від 30.08.2010 року відповідно до приписів ст. 634 ЦК України проводив розрахунки по його виконанню відповідно до  наданого виду кредитування та  виходив з того що умовами укладеного між сторонами договору передбачено повернення отриманих кредитних коштів частинами щомісяця до 25 числа в розмірі 7% від заборгованості,  поділивши заборгованість по кредитних коштах використаних позичальником в рахунок кредитного ліміту( фактично зняті) на поточну( тобто строк сплати якої ще не настав) і на прострочену ( тобто ту, яка не була своєчасно сплачена до 25 числа кожного місяця).
Відповідач не надала суду заперечень проти розрахунку заборгованості наданого банком та заперечень проти суми фактично отриманих від банку коштів.
Пред`являючи даний позов банк посилався на ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Таким чином, отримані відповідачкою кошти в якості позики підлягають поверненню в повному об`ємі враховуючи заборгованість по тілу кредиту та заборгованісті по простроченому тілу кредиту.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, а рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту скасуванню з ухваленням у цій частині позовних вимог нового рішення про їх задоволення.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 12062,10 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3885,80( 1265- заборгованість за тілом кредиту + 2620,80 заборгованість по простроченому тілу кредиту) грн. Отже, позовні вимоги задоволено судом на 32,2%. При зверненні до суду з позовом банком сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн (а.с.1). Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 618,74 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (1921 грн х 32.2%).  
У апеляційній скарзі  АТ КБ «ПриватБанк» просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто фактично оспорювана ним сума становить 2620,80 грн. Апеляційна скарга позивача задоволена на 100%. При зверненні до суду з апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк»  сплатив 2881,50 грн судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -                                   
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат)) заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 30.08.2010 року у розмірі 2620,80 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 (для погашення заборгованості та судових витрат)) судові витрати у розмірі  3500,24 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.                                     
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: