ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/8428/19 
Номер провадження 22-ц/816/346/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Ткачук С. С. 

сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Вольвач Анжела Вікторівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2019 року в складі судді Бичкова І.Г., ухваленого у м. Суми, 

                                                           В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачів, просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Вольвач А. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29909434 від 06 червня 2016 року, в частині внесення відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна, а саме: прибудова "а5" , житлова прибудова "А2-1" , житлова прибудова "А3-1" , прибудова "а1" , прибудова "а2" , прибудова "а3" , прибудова "а4" , убиральня "Л" , убиральня "М" , літній душ "Н" , убиральня "О" , літній душ "Р" , навіс "С" , навіс "Т" , огорожа № 1-3. 
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 28/105 житлового будинку з господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласниками інших частин житлового будинку є ОСОБА_3 - 28/105 та ОСОБА_2 - 49/105 частин. 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-360, він отримав у спадок 28/105 частин житлового будинку "А-1", житлова площа якого складала 55,1 кв. м, з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель: сарай "Б" , сарай "Г" , погріб "п/г" , погріб "п/г" , сарай "В" , сарай "З" , гараж "И" , погріб "п/г" , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є його донькою та набула своє право власності на свою частину житлового будинку на підставі договору дарування 28/105 частин житлового будинку, оформленого позивачем у приватного нотаріуса Вольвач А. В., за яким він подарував доньці майно належне йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-360. 
Під час реєстрації договору дарування приватний нотаріус Вольвач А.В. безпідставно здійснила реєстрацію майна шляхом внесення його до відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна, яке не мала правових підстав реєструвати, оскільки позивач не подавав правовстановлюючі документи на складові частини нерухомого майна та не просив їх дарувати, а саме: прибудова "а5" , житлова прибудова "А2-1" , житлова прибудова "А3-1" , прибудова "а1" , прибудова "а2" , прибудова "а3" , прибудова "а4", убиральня "Л", убиральня "М", літній душ "Н", убиральня "О", літній душ "Р", навіс "С", навіс "Т", огорожа № 1-3. Зазначене нерухоме майно було побудовано батьком та тіткою позивача, при цьому жодна із цих прибудов не будувалась відповідачкою ОСОБА_2 або її родичами. 
Внаслідок внесення приватним нотаріусом Вольвач А. В. запису № 14824035 від 31 травня 2016 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29909434 від 06 червня 2016 року, було внесено відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна, які вона не мала правових підстав вносити, а саме: прибудова "а5", житлова прибудова "А2-1", житлова прибудова "А3-1", прибудова "а1", прибудова "а2", прибудова "а3", прибудова "а4", убиральня "Л", убиральня "М", літній душ "Н", убиральня "О", літній душ "Р", навіс "С", навіс "Т" огорожа № 1-3. 
13 травня 2019 року позивачем було отримано відповідь на запит щодо інвентаризації житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яка востаннє здійснювалась у 2002 році. Станом на 30 липня 2002 року прибудова "а2", прибудова "а3", прибудова "а4" убиральня "Д", убиральня "Е", убиральня "Л" сарай "б", прибудова "в", а також кімната 1-3 у будинку "А-І", значаться як самовільні. Розподіл часток між співвласниками домоволодіння було здійснено лише в 1962 році, після цього до будинку були прибудовані добудови та надвірні будівлі, які таким чином є новоствореним майном, а після цього розподілу часток не відбувалось.
Свого бажання щодо внесення відомостей про об`єкти нерухомого майна, а саме: прибудова "а5", житлова прибудова "А2-1", житлова прибудова "АЗ-1", прибудова "а1", прибудова "а2", прибудова "а3", прибудова "а4", убиральня "Л", убиральня "М", літній душ "Н", убиральня "О", літній душ "Р", навіс "С", навіс "Т", огорожа № 1-3, внаслідок зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 , для державної реєстрації права власності, позивач не висловлював. 
Враховуючи вищезазначене, він вважає, що приватний нотаріус Вольвач А.В. не мала законних підстав здійснювати розподіл цього майна без перерахунку часток співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції не врахував цивільно-правової природи спору, стверджує, що за відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме: прибудова "а5" , житлова прибудова "А2-1", житлова прибудова "АЗ-1", прибудова "а1", прибудова "а2", прибудова "а3", прибудова "а4", убиральня "Л", убиральня "М", літній душ "Н", убиральня "О", літній душ "Р", навіс "С", навіс "Т", огорожа № 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 приватний нотаріус ОСОБА_4 , не мала законних підстав здійснювати розподіл цього майна без перерахунку часток співвласників житлового будинку.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Вольвач А.В. зауважила, що оскаржені позивачем нотаріальні дії вчинені нею відповідно до вимог чинного законодавства, рішення суду першої інстанції вона вважає законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності доказів порушення прав позивача, вважає рішення суду таким, що відповідає вимога законності і обґрунтованості.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню  не підлягає з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 лютого 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-360, ОСОБА_1 отримав у спадок 28/105 частин житлового будинку "А-1", житлова площа якого складала 55,1 кв. м, з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель: сарай "Б", сарай "Г", погріб "п/г", погріб "п/г'", сарай "В", сарай "З", гараж "И", погріб "п/г" , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6) .
За договором дарування від 31 травня 2016 року ОСОБА_1 подарував своїй доньці ОСОБА_3 належне йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2003 року нерухоме майно - 28/105 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). 
У п.п. 1.2. договору дарування від 31 травня 2016 року перераховано нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці за вказаною адресою: житловий будинок «А-1» - дерево/дер. обкл. цеглою, житлова площа якого 73,9 кв. м, з надвірними господарчими та побутовими будівлями: прибудова «а» - дерев`яні обкладені цегл., житлова прибудова «А2-1» - дерев`яні, житлова прибудова «А3-1» - дерев`яні, прибудова «а1» - цегляні, прибудова «а2» - дерев`яні, прибудова «а3» - дерев`яні, прибудова «а4» - дерев`яні, погріб «п/г» - цегляні, погріб «п/г1» - цегляні, погріб «п/г2» - цегляні, сарай «Б» - дошки, літня кухня «В» - дошки, тамбур «в» - дошки, навіс «Г», сарай «З» - дошки, гараж «И» - залізо, убиральня «Л» - цегляні, убиральня «М» - цегляні, літній душ «Н» - дошки, убиральня «О» - металопрофіль, літній душ «Р» - пластик, навіс «С», навіс «Т», огорожа № 1-3 - металева.
Окрім ОСОБА_3 , яка набула права власності на 28/105 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, іншими співвласниками домоволодіння були ОСОБА_1 - 28/105 частин та ОСОБА_2 - 49/105 частин. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 року, яке набрало законної сили 27 лютого 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було поділено садибу у АДРЕСА_2 , визначеному висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 24 травня 2017 року, складеного судовими експертами Андрєєвим Л. Г. та ОСОБА_5 С. В. Було припинено право спільної часткової власності між співвласниками ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_3   садиби у АДРЕСА_1 та було ухвалено визначити кожну частку співвласників окремим об`єктом нерухомого майна. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення житлового будинку літ. "А-1": житлова кімната "1-3" площею 14,1 кв. м, житлова кімната "1-4" площею 9,1 кв. м. Приміщення житлової прибудови літ. "А3-1": коридор "1-1" , площею 5,7 кв. м, житлова кімната "1-2" , площею 7,2 кв. м, приміщення прибудови літ. "а3" : тамбур "І" , площею 1,7 кв. м, господарські споруди: частина сараю літ. "Б" , сарай літ. "З" , літня кухня літ. "В", тамбур літ. "в" , погріб літ. "п/г2" , убиральня літ. "М" , літній душ літ. "Н" , огорожа № 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення житлового будинку літ. "А-1": житлова кімната "2-2", площею 11,0 кв. м. Приміщення житлової прибудови літ. "А2-1": житлова кімната "2-1", площею 13,6 кв. м, приміщення прибудови літ. "а1": кухня "2-3", площею 8,9 кв. м, приміщення прибудови літ. "а2": тамбур "ІІ", площею 2,6 кв. м, господарські споруди: навіс літ. "С", гараж літ. "И" , погріб літ. "п/г1" , навіс літ. "Т" , убиральня літ. "Л" , огорожа № 2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення житлового будинку літ. "А-1": житлова кімната "3-3", площею 13,7 кв. м , приміщення прибудови літ. "а4": тамбур "ІІІ" , площею 1,6 кв.м, приміщення прибудови літ. "а5": кухня "3-1", площею 4,1 кв.м, житлова кімната "3-2", площею 5,2 кв.м, господарські споруди: частина сараю літ. "Б", навіс літ. "Г", погріб літ. "п/г" , убиральня літ. "О", літній душ літ. "Р", огорожа за № 3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 92-95, 96-100, 102-109) .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів протиправності дій нотаріуса при внесенні відомостей про складові частини об`єкту нерухомого майна, частка якого переходила у власність ОСОБА_3 за договором дарування, крім того, не зазначив яким саме чином оскарженим рішенням нотаріуса порушені його права та інтереси. До ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач вимог не заявляв, предмет спору між позивачем та вказаними відповідачами суд першої інстанції не встановив.  
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлені фактичні обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента  України, постановами  і  розпорядженнями  Кабінету  Міністрів України.
Згідно з вимогами статті 54 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують  угоди,  щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627, 628 ЦК України).
За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. (частина 1 статті 717, частина 2 статті 719 ЦК України).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 глави 2, розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012  № 296/5, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються.
Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.
Відповідно до пункту 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року № 1141 до державного реєстру прав вносяться, зокрема, відомості про нерухоме майно, крім іншого: опис об`єкта нерухомого майна із зазначенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю); відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю).
Як вірно встановлено судом першої інстанції відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна приватним нотаріусом були внесені на підставі поданих позивачем документів, зокрема технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1   від 12 травня 2016 року, де відсутні самовільні будівлі (а.с. 14-17). 
Згідно довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна від 27 травня 2016 року, самочинні будівлі та реконструкції в даному будинку відсутні. Добудови виконані згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06 квітня 2004 року № 284, а надвірні будівлі збудовані згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.
У пункті 1.6 договору дарування від 31 травня 2016 року дарувальник ОСОБА_1 стверджує, що самовільних переобладнань, перепланувань, добудов, реконструкцій щодо об`єкта нерухомого майна не здійснював, а також, що технічні характеристики об`єкта нерухомого майна фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті.
Згідно п. 1.8 договору обдаровувана ОСОБА_3 зазначає, що технічні характеристики нерухомого майна фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті, самовільних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій щодо об`єкта нерухомого майна не виявлено. 
Сторони договору дарування також визначили у пункті 4.2 договору, що згідно ст. 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала: неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.
Твердження ОСОБА_1 про наявність на території домоволодіння новостворених об`єктів нерухомого майна також не підтверджені матеріалами справи, тому вірно відхилені судом першої інстанції.
Згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 08 вересня 2015 року №750 прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.
Позивач не надав суду жодних декларацій або сертифікатів. 
Із зазначеного вбачається, що приватний нотаріус Вольвач А.В. дотрималась визначеного законодавством порядку під час внесення відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна, які знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав  та їх обтяжень  (з відкриттям розділу), індексний номер: 29909434 від 06 червня 2016 року в частині внесення цих відомостей.
Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновок суду, обґрунтовано викладений у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх спростував.
Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
З огляду на те, що справа визнана судом малозначною відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -                                                                                  В.І. Криворотенко

Судді:                                                                                               О.Ю. Кононенко
  
                                                                                                          С.С. Ткачук