ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 р.	Справа № 440/4208/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Старостіна В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.12.19 року по справі № 440/4208/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича      третя особа        Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" 
          про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", в якому просив суд:
- визнати протиправною та  скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про відкриття виконавчого провадження №60309681 від 15.10.2019;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про арешт коштів боржника по ВП №60309681 від 15.10.2019;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №60309681 від 15.10.2019;
- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про стягнення з боржника основної винагороди по ВП №60309681 від 15.10.2019; 
- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3073,60 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність дій приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження №60309681 з огляду на відсутність підстав для прийняття до виконання виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі Київської області, адже боржник зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач наголошував на тому, що не змінював місця проживання, не працював у Київській області та не має майна, яке б знаходилося в межах території Київської області. Відтак, на переконання позивача, відкриття провадження приватним виконавцем Говоровим П.В. суперечить приписам частини другої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60309681. 
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про арешт коштів боржника по ВП №60309681.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №60309681.
Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 15 жовтня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди по ВП №60309681. 
Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3073,60 грн.  
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем приватним виконавцем Говоровим Павлом Володимировичем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що одержавши на виконання виконавчий напис здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенком Є.М., який відповідає вимогам чинного законодавства України, разом із заявою ТОВ "Фінансова компанія управління активами", в якій зазначалася адреса місця фактичного перебування боржника, а саме АДРЕСА_3 - приватний виконавець Говоров П.В. не мав юридично закріпленого права не приймати виконавчий документ до виконання чи повернути стягувачу. 
Відповідно до положень ч. 4  ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 20.09.2019 видано виконавчий напис №5556 зі стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів у сумі 5898,60 грн.
15 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" звернулося до приватного виконавця Київської області Говорова Павла Володимировича із заявою про примусове виконання рішення, де зазначило місце проживання боржника: АДРЕСА_3 .
15 жовтня 2019 року відповідачем винесені постанови. а саме: про відкриття виконавчого провадження №60309681; про арешт коштів боржника по ВП №60309681; про стягнення з боржника основної винагороди по ВП №60309681; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження по ВП №60309681.
25 жовтня 2019 року вищенаведені постанови отримано позивачем, що підтверджено копією поштового конверта та даними сервісу пошуку поштових відправлень ПАТ "Укрпошта".
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано документального підтвердження проживання боржника на території Київської області, а відтак спірні постанови винесені з порушенням вимог чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (надалі - Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність. 
Частиною першою статті 25 Закону №1403-VIII передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. 
Місце виконання рішення згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2.04.12 за №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону №1404-VIII. 
Частиною другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. 
За змістом статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому, в силу положень частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. 
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , встановлено, що позивач з 21.04.2004 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім цього, у кредитному договорі зі страхуванням життя позичальника (рефінансування) №1091/4268LER1I та заяві/анкеті позичальника до нього, а саме у графі місце проживання позичальника також визначено адресу: АДРЕСА_1 .
Колегією суддів встановлено, що у виконавчому написі також зазначено адресу: АДРЕСА_1 .
Разом з тим відповідачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження проживання боржника на території Київської області, а також про наявність у боржника майна або про отримання ним доходів на території Київської області.
Інформація у заяві про примусове виконання рішення про адресу, а саме: АДРЕСА_3 , не може слугувати належним доказом на підтвердження місця проживання позивача та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.
Отже, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності свідчили б про наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження №60309681 у межах виконавчого округу Київської області. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного виконавеця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 440/4208/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    В.В. Старостін   	
Повний текст постанови складено  20.01.2020 року