Справа № 750/13087/19 	Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М. 	
Провадження № 33/4823/35/20 	  	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП.    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М., 
з участю захисника – адвоката Сергієнка А. М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року, 

                                  В С Т А Н О В И В  :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, офіційно не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 ,  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі  420 грн. 40 коп.
Судом  ОСОБА_1 визнаний винуватим у порушенні п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху, за те, що 09 листопада 2019 року о 03 годині 50 хвилин по проспекту Миру, 44 в м. Чернігів керував автомобілем «Джилі JL 7162», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1   просить постанову суду скасувати,   закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивує тим, що постановлене судове рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам справи та обставинам, установленим під час судового розгляду.
Вказує на те, що суд безпідставно та необґрунтовано не взяв  до уваги надані ним у судовому засіданні докази того, що він тієї ночі не вживав алкогольних напоїв та був тверезим. Будучи оглянутим у КНП «ЧОПНЛ» о 04 год. 27 хв. 09 листопада 2019 року лікар встановив, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські відпустили його і він поїхав до травмпункту, куди слідував до зупинки поліцейськими. У травмпункті його оглянув лікар з приводу травми ноги та на стан алкогольного сп`яніння. О 05 год. 35 хв. 09 листопада 2019 року був підтверджений його тверезий стан.
Незважаючи на надані ним докази про тверезий стан,  суд надав перевагу одним доказам та відкинув інші, в той час коли вони свідчать на користь особи та вказують на те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Згідно  довідки Чернігівської міської лікарні №2,  ознак сп`яніння у нього не було. Огляд проводився з допомогою алкотестера,  який пройшов повірку  з терміном дії до 12 червня 2020 року, в той час як у диспансері був використаний  Драгер, термін дії якого  підходив до завершення.
Під час апеляційного розгляду захисник-адвокат  підтримав доводи апеляційної скарги та просив про  скасування постанови суду і закриття провадження у справі, звертаючи увагу, що суд з власної ініціативи робив запити та витребував документи, допитував інспектора поліції, тим самим порушивши  принцип безсторонності та право на захист.
Заслухавши доводи захисника адвоката, перевіривши  матеріали справи та   доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення,  згідно ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  А  тому, суд  перевіряючи   надані     ОСОБА_1 документи, допитуючи свідка,  керувався виключно законом для з`ясування істини по справі, а не для підтримання обвинувачення.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 09 листопада 2019 року о 03 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 по проспекту Миру, 44 в м. Чернігові керував автомобілем Джилі JL 7162, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан  сп`яніння проводився лікарем-наркологом Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні, згідно з висновком якого за №У 696/280 від  09 листопада 2019 року водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, рівень алкоголю складав 1,56 проміле.
По відео добре видно як  водій ОСОБА_1 під час огляду лікарем наркологом розмовляв  змазано, дихав уповільнено, спостерігався тремор  верхніх кінцівок, у позі Ромберга хиткий,  хода нерівна,  реакція зіниць очей на світло  була уповільнена. Фізичні ознаки водія разом з показниками приладу надали можливість дійти висновку про перебування у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, аналізуючи зміст усього переглянутого відеозапису, можна стверджувати, що водій ОСОБА_1 жодного разу не поскаржився на біль у нозі та не вказав, що повинен їхати до травмпункту через травму. 
Більш того, після зупинки транспортного засобу, на запитання поліцейських ОСОБА_1 повідомив, що забирав дівчину, а зараз прямує за місцем проживання по АДРЕСА_2 . 
Лікар нарколог, також питав про наявність у  ОСОБА_1 травм,  на що останній заперечив про наявність у нього  пошкоджень.
З довідки травмпункту Чернігівської міської лікарні № 2 убачається, що до лікувального закладу о 5 годині ранку 09 листопада 2019 року звернувся ОСОБА_1 , який отримав травму цього ж дня о 05 годині 35 хвилин. Тверезий стан травмованого перевірявся приладом Алконт (а.с.19).
Доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги висновок лікаря Чернігівської міської лікарні № 2 про його перебування в тверезому стані,  є безпідставними.
Висновок лікаря-нарколога складений на офіційному бланку, затвердженому наказом МОЗ України № 1452/732 від 09.11.2015, та може бути отриманий виключно закладом охорони здоров`я, що має право на проведення таких оглядів, що свідчить про його належність та допустимість, як доказу у справі.
Тоді як висновок,  наданий апелянтом,  складений  на бланку, затвердженому наказом головного лікаря, в якому відсутній запис, що особа, яка оглядалась лікарями, була встановлена за документами( паспортом, посвідченням на право керування транспортним засобом). Під час огляду ОСОБА_1 лікарями був  використаний апарат Алконт 01 су (а.с. 27), тоді як сертифікат проходження повірки приладом наданий на газоаналізатор АлкоФор 307.
Це два зовсім різні за принципом роботи прилади, які суттєво відрізняються один від одного. Прилад Алконт 01 СУ характеризується полупровідниковим типом сенсору, в той час як АлкоФор 307 достатньо новий вид газоаналізатору, який працює на електрохімічному сенсорі. Єдиною спільною рисою цих двох приладів є те, що вони обидва відносяться до категорії професійних алкотестерів.
При цьому, суд звертає увагу на те, що по записах з витягу журналу звернень до лікувальної установи вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_3 . В той час, як  з матеріалів справи та даних відеозапису, водій повідомляв, що проживає  по АДРЕСА_1 , а зареєстрований по АДРЕСА_4 .
Апелянт зазначає, що їхав в травмпункт, коли його зупинили поліцейські, тоді як у медичних документах, травму він отримав після того як був зупинений поліцейськими та пройшов огляд на стан сп`яніння. 
Інша адреса проживання водія в документах міської лікарні,  плутанина з назвою та сертифікатами відповідності приладів, якими був підтверджений тверезий стан, надання висновку про тверезий стан на бланку невстановленого зразка, проведення медичного огляду щодо особи без документів, що її посвідчують, вказують на недостовірність висновку, наданого лікарями Чернігівської міської лікарні №2 і суд першої інстанції правильно не взяв його до уваги. 
Пункт 2.9 «а» Правил  дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Невиконання названого пункту Правил, вчиняється тільки умисно, і  у даному випадку, утворює склад  правопорушення, передбаченого   ч. 1 ст. 130  КУпАП.
Отже, висновки суду про винуватість  водія  ОСОБА_1 в порушенні пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, є цілком обґрунтованими та вмотивованими.
При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму  вини, і з урахуванням усіх встановлених обставин, обрав правильну міру відповідальності,  з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130  КУпАП, без змін.     

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Антипець