ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1250/19  Номер провадження 22-ц/814/441/20	Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю. 
суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.
секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:
позивач: Приватне сільськогосподарське підприємство «Комишанське»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області, ухвалене 18 грудня 2019 року у складі судді Дем`янченка С.М.
по справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Комишанське» до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Автотранспортне підприємство -15339» про визнання поновленим договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ПСП «Комишанське» звернулось до суду із вказаним позовом та просило визнати поновленим на 10 років (до 17 травня 2025 року) додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного 17 травня 2005 року з ОСОБА_2 , відповідно до тексту додаткової угоди, що була додана до позовної заяви.
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 17 травня 2005 року підприємство уклало з ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,4533 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, за кадастровим номером 5321386400:00:052:0056. 
Згідно умов даного договору його було укладено на 10 років з 17 травня 2005 року по 17 травня 2015 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
Вказувало, що 12 квітня 2007 року договір з ОСОБА_2 було зареєстровано у Зіньківському районному відділі, Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за номером 040755501385. 
Зазначало, що строк дії договору закінчився 17 травня 2018 року, проте підприємство і після закінчення строку дії договору і на час звернення до суду користується земельною ділянкою та здійснює виплату орендної плати.
16 лютого 2015 року представникові ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_3 С.В. було надано заяву про поновлення договору оренди землі з трьома примірниками додаткової угоди. Однак, 10 вересня 2019 року підприємством було отримано інформацію що 05 квітня 2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано право оренди земельної ділянки кадастровим номером 5321386400:00:052:0056 згідно договору оренди земельної ділянки від 05 квітня 2016 року. 
Враховуючи те, що підприємство продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і у зв`язку з відсутністю протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, позивач вважає, що договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2019 року замінено відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 .
Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року позовні вимоги ПСП «Комишанське» задоволено.
Визнано укладеною на 10 років (до 17 травня 2025 року) додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного 17 травня 2005 року між ПСП «Комишанське» та ОСОБА_2 та зареєстрованого 12 квітня 2007 року Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного Земельного кадастру» при Держкомземі України, про що зроблено запис за № 040755501385, відповідно до тексту додаткової угоди, доданої до позовної заяви.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПСП «Комишанське» у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2005 року між ОСОБА_2 та ПСП «Комишанське» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,4533 га розташованої на території Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області за кадастровим номером 5321386400:00:052:0056 (а.с.16-18). 
Договір було зареєстровано у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр Державного Земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 12 квітня 2007 року за № 040755501385. 
Згідно умов даного договору (п. 8) договір укладено на 10 років з 17 травня 2005 року по 17 травня 2015 року (а.с. 16-18). 
Згідно пункту 8 договору оренди землі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору. 
16 лютого 2015 року, до закінчення строку дії вищевказаного договору оренди землі, позивачем було направлено лист-повідомлення орендодавцю з пропозицією поновити договір оренди землі на тих же самих умовах і на той же строк, відповідно до ЗУ «Про оренду землі» шляхом укладення додаткової угоди. Лист-повідомлення з додатками були вручені у той самий день ОСОБА_4 , яка діяла на підставі довіреності посвідчена 20 травня 2014 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М., строком на 20 років, якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси з питань, пов`язаних з наглядом за земельною ділянкою, площею 2,45 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 033705 від 19 грудня 2001 року (а.с. 27). 
Після закінчення строку дії договору, позивач користувався земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, вважаючи, що договір є поновленим на тих самих умовах, так як від відповідача не надходило лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відповідач, ОСОБА_2 своєчасно отримував орендну плату, про що свідчить видаткові касові ордери від 26 жовтня 2015 року, 27 листопада 2015 року, від 20 липня 2016 року з підписом одержувача та інформаційне повідомлення ГУ ДПС у Полтавській області від 26 листопада 2019 року (а.с. 23-24). 
30 серпня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір міни земельних ділянок, кадастрові номери 5321386400:00:052:0056 та 5321386400:00:049:0009, за яким остання набула права власності на земельну ділянку, що є предметом договору оренди землі від 17 травня 2005 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПСП «Комишанське».
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зіньків Полтавської області (а.с. 45). 
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість позовних вимог ПСП «Комишанське», оскільки такий висновок узгоджується з обставинами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» об`єднує два випадки пролонгації договору оренди.
У частині першій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини друга-п`ята цієї статті).
Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту, матиме місце при укладенні договору оренди: із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об`єкт оренди для власних потреб.
Посилання апелянта на те, що ПСП «Комишанське» не скористалось своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі є безпідставними.
У відповідності до пункту 8 договору оренди землі та положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» ПСП «Комишанське» за 90 днів до закінчення строку дії договору оренди землі вручив Савченко С.В. (представнику ОСОБА_2 ) лист-повідомлення про намір поновити договір оренди землі від 17 травня 2005 року.
Як протягом трьох місяців з дня отримання листа-повідомлення та тексту додаткової угоди, так і в подальшому, орендодавець чи його представник не направляли на адресу ПСП «Комишанське» письмове повідомлення про відмову у поновленні договору оренди. При цьому, орендар продовжив відкрито користуватися виділеною земельною ділянкою та належно виконувати свої обов`язки за договором.
ОСОБА_1 визнає факт передачі земельної ділянки площею 2,4533 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, за кадастровим номером 5321386400:00:052:0056 в оренду позивачеві. Більше того, договір оренди від 17 травня 2005 року не визнавався судом недійсним, тому надана апелянтом оцінка змісту вказаного договору не має правового значення
Безпідставними є доводи апелянта про те, що вона не є належним відповідачем по справі, а провадження у справі мало бути зупинено до залучення правонаступників ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 земельна ділянка площею 2,4533 га, розташованої на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, за кадастровим номером 5321386400:00:052:0056 не перебувала у власності ОСОБА_2 та не увійшла до складу його спадщини.
Власником вказаної земельної ділянки відповідно до договору міни від 30 серпня 2019 року є ОСОБА_1 .
З цих підстав, належним відповідачем у справі є власник земельної ділянки, переданої в оренду ПСП «Комишанське», тобто ОСОБА_1 .
Посилання апелянта на те, що рішення суду стосується померлої особи, а не її, є безпідставним, оскільки предметом спору є договір оренди землі, що перебуває у її власності, а тому саме у власника земельної ділянки виникають права та обов`язки за договором оренди землі.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
За таких обставин, враховуючи, що договір оренди землі від 17 травня 2005 року слід вважати поновленим на новий строк з 17 травня 2015 року, то до ОСОБА_1 , як нового власника земельної ділянки, перейшли усі права та обов`язки за цим договором.
Доводи апеляційної скарги щодо укладання у квітні 2016 року.  ОСОБА_2 договору оренди землі з ПАТ «Автотранспортне підприємство-15339» оцінюються колегією суддів як такі, що не впливають на висновки суду, оскільки зазначені дії ОСОБА_2 були вчинені в період дії чинного на той час договору оренди землі з ПСП «Комишанське».
Посилання апелянта на відсутність предмета спору є неспроможними, оскільки між ОСОБА_1 , як власником земельної ділянки, та ПСП «Комишанське», як орендарем, виник спір щодо взаємних прав та обов`язків за договором оренди землі від 17 травня 2005 року.
Питання про розподіл судових витрат вирішено місцевим судом у повній відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки судові витрати, понесені позивачем, на користь якого ухвалено рішення, покладено на відповідача по справі.
Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.
Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.
Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        О.В. Прядкіна
                                                                       Л.М. Хіль