УХВАЛА

03 січня 2020 року 
Київ
справа №640/14842/19
адміністративне провадження №К/9901/209/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року 
у справі №640/14842/19
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи "Академія патрульної поліції" 
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної установи "Академія патрульної поліції", в якому просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Академія патрульної поліції" від 02 липня 2019 року №295 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
- зобов`язати Державну установу "Академія патрульної поліції" нарахувати та сплатити частину заробітної плати, яку стягнуто з нього у період з квітня по липень 2019 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено.
02 січня 2020 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій, з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Згідно пункту 20 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
За змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом розгляду у даній адміністративній справі є визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні частини четвертої  статті 7 Закону України "Про Національну поліцію"; пункту 3 частини третьої статті 1, пункту 6 частини третьої статті 1, пункту 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 6, 8, 10 пункту 1 розділу ІІ, підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, підпунктів 5.2.2, 5.2.7 розділу V Правил, підпункту 14 пункту 1 розділу ІІ посадової інструкції викладача Державної установи «Академія патрульної поліції» та зобов`язання нарахувати та сплатити частину заробітної плати, тобто дана справа пов`язана з проходженням позивачем публічної служби.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу викладачем в Державній установі «Академія патрульної служби», яка не відноситься до посад, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища. 
Таким чином, в силу вимог пункту першого частини шостої статті 12 КАС України дана справа законом віднесена до справ незначної складності.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №640/14842/19.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
М.В. Білак 
 О.В. Калашнікова ,
Судді Верховного Суду