ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м.Херсон
       
Номер справи: 2121/2-1434/11
Номер провадження: 22-ц/819/319/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)	Ігнатенко П.Я.,	
суддів:	Воронцової Л.П.,	
  	Полікарпової О.М.,	
за участю секретаря	Геленка А.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дубкова Івана Степановича, який діє від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області Никифорова Є.О. від 19 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської Аліни Володимирівни, правонаступник - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубков  Іван Степанович, звернулась до суду з вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що у вересні 2019 року вона дізналась про наявність виконавчого провадження № 52493599, яке знаходиться у провадженні старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської Аліни Володимирівни.
Згідно матеріалів вказаного виконавчого провадження, 04.10.2016 року постановою головного державного виконавця Олешківського РВ ДВС ГТУЮ Брязкало Л.О. відкрито виконавче провадження № 52493599 з примусового виконання виконавчого листа № 2121/2-1434/11, виданого 19.02.2015 року Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в сумі 280 556,79 грн. 
У ході виконавчого провадження за вказаним листом, 04.10.2016 року головним державним виконавцем Брязкало Л.О. накладено арешт на все належне боржнику рухоме та нерухоме майно з оголошенням заборони на його відчуження. Постановою від 09.01.2019 року виконавче провадження прийнято до виконання старшим державним виконавцем Лепською А.В., якою 19.04.2019 року вдруге накладено арешт та описано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві приватної власності за боржником. 03.07.2019 року постановою державного виконавця Лепської А.В. втретє в рамках зазначеного виконавчого провадження в межах суми боргу накладено арешт на все майно боржника, на підставі якої зареєстровано обтяження в Державному реєстрі. Скаржник вважає, що такі дії старшого державного виконавця Лепської А.В. суперечать вимогам ст.ст. 1, 2, 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки арешт на майно боржника накладається тільки одноразово та постанова про опис та арешт майна боржника від 19.04.2019 року та постанова про арешт майна боржника від 03.07.2019 року не відповідають порядку накладення арешту на майно боржника, передбаченому ст. 56 Закону.
Окрім того, заявниця вказала, що постановою старшого державного виконавця Лепської А.В. від 14.05.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки належного їй житлового будинку за вищевказаною адресою - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейв Компані». В результаті проведення оцінки, 23.05.2019 року складено звіт про незалежну грошову оцінку житлового будинку, згідно якого ринкова вартість об`єкту оцінки становить 308 000 грн. Окрім того, у звіті зазначено, що вільний доступ до будинку відсутній, а тому технічний стан будинку припускається задовільний. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, які б підтверджували даний факт.
Вважає, що такі дії державного виконавця не відповідають вимогам закону та зазначає, що під час проведення оцінки не було здійснено огляду житлового будинку, суб`єкт оціночної діяльності не встановив, не дослідив характеризуючі ознаки будинку особисто, отже не мав достатніх та належних підстав для проведення оцінки і складення звіту. 
Окрім того, ОСОБА_1 у своїй скарзі звернула увагу на те, що старшим державним виконавцем Лепською А.В. 03.07.2019 року направлено заявку до Херсонської філії Державного підприємства «Сетам» на реалізацію будинку, що не відповідає вимогам закону, оскільки під час вчинення дій по зверненню стягнення на майно чинним законодавством передбачено винесення постанови. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, проте виконавче провадження № 52493599 відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2121/2-1434/11 від 19.02.2015 року про стягнення боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 280 556,79 грн. 
Також, державним виконавцем не враховано, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а тому стягнення звертається на виділену судом частку боржника.
Наголошує, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній технічний паспорт або будь-якої іншої технічної документації на житловий будинок, а також звернення державного виконавця про виготовлення таких документів.
Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця, скаржниця зазначила, що тривалий час була відсутня за своїм місцем проживання, що підтверджується поштовими конвертами про невручення надісланих державним виконавцем документів. При цьому, про дане виконавче провадження, зокрема і про оцінку її майна, вона дізналася лише 09.10.2019 року після ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження, тому строк подання скарги пропущений нею з поважних причин.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила: 
-поновити строк для подання скарги;
-визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВПВР управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області Лепської А.В. щодо: неодноразового накладення арештів на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 : оцінки вказаного житлового будинку; реалізації іпотеки вказаного житлового будинку на електронних торгах, проведених Херсонською філією Державного підприємства «СЕТАМ»;
- скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В. про опис і арешт майна (коштів) боржника від 19.04.2019 року та арешт майна боржника від 03.07.2019 року;
- скасувати звіт про оцінку майна від 23.05.2019 року, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Сейв Компані» щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати заявку старшого державного ВПВР управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В. від 03.07.2019 року на реалізацію житлового будинку за вищевказаною адресою.
Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено. Скасовано заходи забезпечення скарги у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 2121/2-1434/11, виданого 19.02.2015 року Цюрупинським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 208556,79 грн., по виконавчому провадженню № 52493599, яке 25.09.2019 року об`єднане з іншими виконавчими провадженнями у зведене виконавче провадження під № 60159001, які були застосовані ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.10.2019 року. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу повністю задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу стягувач АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Зазначив, що державний виконавець при вчиненні дій з виконання виконавчого листа діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог закону.
В ході апеляційного розгляду справи адвокат Дубков І.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити. Звертає увагу суду на те, що інтереси позивача порушені неодноразовим накладенням арешту на майно; оцінка будинку занижена та заснована на припущеннях. Подача заявки також суперечить вимогам закону. Окрім того, майно позивача, а саме будинок є спільним майном подружжя, однак звернуто стягнення без виділу частки боржника.
Представник стягувача АТ КБ «Приватбанк» – Гора А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін як законну та обґрунтовану.
Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – Григоренко М.Ю. апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 лютого 2020 рокузалучено до участі у справі відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) як правонаступника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.
Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. 
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. 
Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.
Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 1, абз. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. 
Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.
Оцінка нерухомого майна здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту «№ 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».
Згідно п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки. 
Пунктом 51 Національного стандарту № 1 передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
При цьому суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської областівід 09.10.2014 року 19.02.2015 року видано виконавчий лист № 2121/22-1434/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 15.09.2008 року в сумі 280 556,79 грн (а.с. 6).
Згідно копії постанови головного державного виконавця Олешківського РВ ДВС ГТУЮ Брязкало Л.О. від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження № 52493599 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 7).
Постановою головного державного виконавця Олешківського РВ ДВС ГТУЮ Брязкало Л.О. від 04.10.2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та накладено заборону його відчуження (а.с. 8).
Відповідно до копії постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепської А.В. від 09.01.2019 року виконавче провадження № 52493599 прийнято до виконання (а.с. 9). 
Згідно копії повідомлення № 1185/03.1-26 від 08.02.2019 року заступника начальника Управління державної реєстрації – начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану О.Клименко, у результаті перевірки даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – не виявлено (а.с. 127).
19.04.2019 року старшим державним виконавцем Лепською А.В. у виконавчому провадженні № 52493599 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватно власності ОСОБА_1 (зв. а.с. 23, а.с. 24).
Постановою від 14.05.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейв Компані» для здійснення оцінки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно копії звіту про оцінку майна складеного 23.05.2019 року оцінювачем ТОВ «Сейв Компані», станом на 23.05.2019 року ринкова вартість об`єкту оцінки становить 308 000 грн (а.с. 11-22).
Згідно копії листа № 8324/5 від 04.06.2019 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Лепською А.В. на адресу зареєстрованого місця проживання боржника - ОСОБА_1 надіслано повідомлення про результати оцінки майна згідно звіту про оцінку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 105,103, 104, 124).
Постановою старшого державного виконавця Лепською А.В. від 03.07.2019 року в рамках виконавчого провадження № 52493599 накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а.с. 30). 
В матеріалах справи також міститься копія заявки на реалізацію арештованого майна ОСОБА_1 - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 до ХФ ДП «Сетам» за підписом начальника УДВС ГТУЮ у Херсонській області Вакуленко Р.А. (а.с. 136).
Суд першої інстанції не встановив порушень, допущених державним виконавцем при прийнятті рішень про опис та арешт майна боржника, проведенні оцінки нерухомого майна та його реалізації, які б стали підставою для визнання неправомірними його дій, скасування рішень про арешт майна боржника, результатів оцінки майна та заявки на реалізацію майна. Такого висновку суд дійшов обґрунтовано.
Зокрема, вимога ОСОБА_1 про скасування постанови старшого державного виконавця Лепської А.В. про опис і арешт майна (коштів) боржника від 19.04.2019 року та арешт майна боржника від 03.07.2019 року на підставі того, що арешт на майно боржника накладається тільки одноразово, є необґрунтованою та не передбачено законом.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Закон України «Про виконавче провадження» не містить заборон щодо неодноразового опису майна та арешту майно боржника, тому повторне накладення арешту не суперечить вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та не порушує прав боржника.
Окрім того, доводи ОСОБА_3  про те, що житловий будинок за адресою:  АДРЕСА_1  є спільною сумісною власністю подружжя, - не знайшли свого підтвердження та спростовані відомостями, наданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Підстав передбачених законом для виділу частки при зверненні стягнення у державного виконавця не було, враховуючи також, що вказаний будинок в цілому є предметом іпотеки на забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 перед банком. Іпотека не припинена.
Стосовно вимоги скарги про скасування результатів оцінки майна, слід зазначити наступне.
Згідно правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.
У даному випадку, державний виконавець в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» доручив оцінку нерухомого майна суб`єкту оціночної діяльності.
В свою чергу, суб`єкт оціночної діяльності здійснив незалежну грошову оцінку житлового будинку, загальною площею 79,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого склав звіт, яким визначено ринкову вартість вказаного об`єкту нерухомого майна.
Пунктами 15,16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.
Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.
Дослідивши матеріали звіту про незалежну грошову оцінку житлового будинку, загальною площею 79,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що він складений 23.05.2019 року ТОВ «Сейн Компані» з урахуванням економічно-планувальних характеристик, району розташування оцінюваного приміщення, також суб`єктом оціночної діяльності підібрано аналоги, які мають схожу площу з об`єктом оцінки. У звіті наведено аналіз нерухомості і аналіз інформації про продаж подібного нерухомого майна з детальним описом обраних аналогів.
Отже, наявність факту недоліків звіту, які б вплинули на результати оцінки, не вбачається. В матеріалах справи відсутні докази невідповідності вказаного звіту вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків і зниження вартості майна ОСОБА_1 .
В ході апеляційного розгляду адвокату Дубкову І.С. неодноразово роз`яснювались наслідки невчинення процесуальних дій щодо доведення обставин, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі. Однак, зазначені стороною позивача посилання на те, що неогляд об`єкту оцінки потяг невідповідність (заниження) вартості оцінки майна, - нічим не підтверджені. 
Таким чином, судом не встановлено та не знайшов свого підтвердження факт того, що оцінка майна занижена внаслідок порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», постанови Кабінету Міністрів України № 1891 «Про затвердження Методики оцінки майна», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», Міжнародних стандартів оцінки. 
Окрім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога скаржника про скасування заявки на реалізацію майна не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до п.п. 1-4 розділу 2 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна) реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).
Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані:
повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;
номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;
повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ – для юридичних осіб;
форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною);
вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті);
найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні;
відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 – 10 розділу ІІІ цього Порядку);
місцезнаходження майна (для нерухомого майна – точна поштова адреса, для рухомого – адреса зберігача);
відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);
відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек);
вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»;
реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів;
адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця;
фото- та/або відеоматеріали;
кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.
Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім – шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.
Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):
копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження – довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;
копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» – копія акта опису та арешту майна боржника;
копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);
у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, – копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;
копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.
У разі встановлення відповідності заявки на реалізацію арештованого майна та доданих документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує таку заявку та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, Організатору в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.
Таким чином, зазначеним Порядком визначено вчинення дій щодо реалізації арештованого майна та передбачено подання заявки на реалізацію майна. При поданні вказаної заявки, державною виконавчою службою дотримано форму, зміст та порядок її подачі. Будь-яких порушень при її підготовці старшим державним виконавцем Лепською А.В. не встановлено як судом першої, так і апеляційної інстанції. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Лепської А.В.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки не вбачає в діях державного виконавця прийняття незаконних рішень при описі та арешті майна боржника, проведенні оцінки нерухомого майна та реалізації арештованого майна, як таких, що здійснені у відповідності до положень закону. 
Доводи апеляційної скарги про те, що проведення суб`єктом оціночної діяльності оцінки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 здійснено з порушеннями норм діючого законодавства, оскільки не було здійснено огляд житлового будинку, - на висновки суду не впливає з підстав зазначених вище. Окрім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 не отримала жодного поштового відправлення, надісланого державним виконавцем за адресою її зареєстрованого місця проживання та місцезнаходження об`єкта оцінки та відповідно не надала до нього доступ суб`єкту оціночної діяльності для проведення огляду. Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо заниження вартості оціненого майна нічим не підтверджені і засновані на припущеннях.
Посилання скаржника на відсутність в матеріалах виконавчого провадження постанови про звернення стягнення на майно боржника, передбаченої ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На виконання зазначеної норми державним виконавцем винесено постанову від 19.04.2019 року про опис та арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , на яке звернено стягнення, постанову від 14.05.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності для здійснення оцінки житлового будинку та складено заявку на реалізацію майна в подальшому підписану та надіслану у передбачений Порядком про реалізацію арештованого майна, спосіб. Отже, державним виконавцем дотримано процедуру, передбачену чинним законодавством, при примусовому виконанні рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 280 556,79 грн.
Посилання заявника на порушення державним виконавцем норм закону щодо звернення стягнення без виділу частки боржника у спільній сумісній власності подружжя, - судовою колегією до уваги не приймаються. Так, у договорі купівлі-продажу про набуття ОСОБА_1 у власність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні вказівки про надання згоди чоловіком або іншими особами на придбання будинку. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що в результаті перевірки даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб відносно ОСОБА_1 – не виявлено. Також з матеріалів справи вбачається та правильно встановлено судом першої інстанції, що питання належності боржнику ОСОБА_1 будинку АДРЕСА_1 ) підтверджено останньою та зафіксовано при укладенні договору іпотеки на забезпечення зобов`язань перед ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 25 зв). 
Таким чином, належних та допустимих доказів у вигляді передбаченої законом офіційної інформації щодо статусу майна як спільної сумісної власності, - не надано ні в ході виконавчого провадження, ні в ході судового розгляду.
Доводи скаржника про те, що заборгованість в сумі 280 556,79 грн стягнута не на користь іпотекодержателя спростовуються наявними у справі доказами, оскільки іпотекодержателем по об`єкту обтяження, на який звернуто стягнення, - є ЗАТ КБ «Приватбанк». Запису про припинення іпотеки – немає.
Посилання на те, що даний кредитний договір не забезпечений іпотекою, - висновки суду не спростовують, оскільки державним виконавцем дотримано процедуру звернення стягнення, передбачену законом. Запис про обтяження (іпотеку) на вказаний вище будинок хоч і є забезпеченням за іншим кредитним зобов`язанням, однак перед тим самим банком, який є іпотекодержателем майна та стягувачем в даному виконавчому провадженні.
Інші доводи не спростовують висновків суду, а тому колегією суддів не приймаються до уваги.
На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - б ез змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Дубкова Івана Степановича, який діє від імені ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах – Верховного Суду.
Дата складення повного судового рішення 24 лютого 2020 року.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко 

Судді:                                                                         Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова