Постанова 
Іменем України                                       
04 грудня 2019 року 
м. Київ
справа № 455/1495/16-ц
провадження № 61-582св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Старосамбірська міська рада Старосамбірського району Львівської області,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Старосамбірська районна державна адміністрація Львівської області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В., 
від 06 червня 2018 року.
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Старосамбірська районна державна адміністрація, про визнання протиправними та скасування рішень сесії Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області, державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 08 липня 2015 року, від 03 вересня 2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та затверджено цей проект. На думку позивача, ці рішення міської ради суперечать вимогам законодавства, оскільки внаслідок їх прийняття ОСОБА_2 незаконно надано у власність земельну ділянку на території, яка іншими рішеннями Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області визначена для надання під індивідуальне житлове будівництва тільки для учасників антитерористичної операції (далі - АТО). Із заявами до міської ради про пільгове виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва звернулося більше 70-ти учасників АТО, в тому числі й позивач, тоді як ОСОБА_2 учасником АТО не є. Зазначав, що він має право на першочергове відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва як учасник бойових дій відповідно до пункту 14 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважав, що оскільки рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області про надання ОСОБА_2 земельної ділянки є незаконним, воно підлягає скасуванню, а земельна ділянка - поверненню до власності міської ради для подальшої її передачі учасникам АТО, як це передбачено проектом детального плану території.
Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправними і скасувати рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 08 липня 2015 року № 2928 «Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » та від 03 вересня 2015 року № 3050 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель за вказаною адресою»; скасувати державну реєстрацію 
від 16 вересня 2015 року № 11291589 за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0100 га, кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області, у складі судді Ніточко Л. Й., від 13 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано незаконними рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 08 липня 2015 року № 2928 «Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 
в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 » та рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 03 вересня 2015 року № 3050 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ». Скасовано державну реєстрацію права власності від 16 вересня 2015 року за номером 11291589 за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0840 га, кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 16 листопада 2016 року у частині забезпечення позову скасовано.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржені рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області прийнято всупереч вимогам інших її рішень, зокрема від 28 січня 2015 року № 2568 та від 22 квітня 2015 року № 2695, оскільки 
ОСОБА_2 виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд у кварталі житлової забудови для учасників АТО, однак останній таким не є. Також суд задовольнив позов у частині скасування державної реєстрації права власності з огляду на те, що ця вимога є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування рішень Старосамбірської міської ради Львівської області. Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено визнання протиправними та скасування рішень, у зв`язку із чим їх можна лише визнати незаконними, недійсними.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 квітня 
2017 року у частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.              В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що  ОСОБА_2 отримав вищевказану земельну ділянку, реалізовуючи своє право, передбачене Конституцією України та Земельним кодексом України, на виконання рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 24 квітня 2007 року про його включення у список для одержання земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку у м. Старий Самбір Львівської області. На час ухвалення міської радою оскаржених рішень спірна земельна ділянка не перебувала у власності чи користуванні ОСОБА_1 , отже його права та законні інтереси внаслідок ухвалення цих рішень щодо цієї земельної ділянки не є порушеними, а відтак не підлягають судовому захисту. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 порушив права позивача, за захистом яких він звернувся із позовом до суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 не подавав до міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для будівництва будинку по АДРЕСА_1 . Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 14 березня 
2016 року у справі № 455/285/16-п ОСОБА_4 (батька 
ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою, другою 
статті 172-7 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_4 , будучи депутатом Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області під час прийняття рішення від 08 липня 2015 року вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів. На думку заявника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржених рішень міської ради та прийняття їх всупереч вимогам чинного законодавства України. 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
07 лютого 2019 року справу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Рішенням Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 28 січня 2015 року № 2568 «Про надання дозволу на виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків по 
АДРЕСА_1 » з метою виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків по АДРЕСА_1 , для надання земельних ділянок учасникам АТО, які звертаються до міської ради з заявами про надання земельних ділянок, вирішено: міській раді звернутися у відповідну ліцензовану організацію для виготовлення проекту детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків по АДРЕСА_1 ; проект детального плану території земельної ділянки подати на затвердження на чергову сесію Старосамбірської міської ради Львівської області; міській раді виділити кошти для фінансування робіт по виготовленню проекту детального плану території земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків по 
АДРЕСА_1 ; контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію міської ради по розгляду земельних питань (а.с.47).
Рішенням Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 22 квітня 2015 року № 2695 затверджено проект детального планування території земельної ділянки під квартал індивідуального будівництва житлових будинків по 
АДРЕСА_1 Самбір для учасників АТО у Східних регіонах України (а.с. 6, 48). 
Проект детального планування території для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови для учасників АТО по АДРЕСА_1 розроблений з метою визначення площі земельної ділянки для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови для учасників АТО по АДРЕСА_2 та сім резервних номерів у м. Старий Самбір Львівської області і встановлення планувальних та містобудівних обмежень у використанні даної земельної ділянки (а.с. 46-46).
Відповідно до посвідчення та довідки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, у період з 22 липня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, в забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області 
(а.с. 18, 95).
Відповідно до рішення Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 28 січня 2015 року № 2579 ОСОБА_1 включено в список для одержання земельної ділянки під будівництво індивідуальних житлових будинків (а.с. 14). 
Встановлено, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво.
Рішенням Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 08 липня 2015 року № 2928 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови Старосамбірської міської ради Львівської області та подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на чергову сесію Старосамбірської міської ради Львівської області (а. с. 8).
Рішенням Старосамбірської міської ради Львівської області від 03 вересня 2015 року № 3050 ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0840 га у власність, кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , із земель житлової та громадської забудови Старосамбірської міської ради Львівської області. Надано ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0840 га, кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 із земель житлової та громадської забудови Старосамбірської міської ради Львівської області (а. с. 9).
Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_2 належить право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 10).
Встановлено, що ОСОБА_2 не надав доказів того, що він є учасником АТО та має право на першочергове отримання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у кварталі, відведеному рішенням міської ради для надання земельних ділянок учасникам бойових дій.
Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області 
від 14 березня 2016 року у справі № 455/285/16-п ОСОБА_4 (батька ОСОБА_2 ) визнано винним у вчиненні адміністративних порушень, передбачених частинами першою, другою статті 172-7 КУпАП, з тих підстав, що він, будучи депутатом Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області, під час прийняття рішення від 08 липня 2015 року 
№ 2928 не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також голосував за прийняття рішення відносно свого сина 
ОСОБА_2 , тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою-третьою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. 
Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України  сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України. 
При вирішенні питання про наслідки прийняття рішення органом місцевого самоврядування в умовах конфлікту інтересів у депутата відповідного органу необхідно застосовувати вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в України». З аналізу норм цього Закону слідує, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу.
Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів.
При виникненні конфлікту інтересів у депутата міської ради він має діяти не лише у відповідності до правила, передбаченого у статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», згідно з яким сама можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язана з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання, але і з врахуванням вимог статті 35 Закону України «Про запобігання корупції».
У частині другій статті 35Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Згідно з частиною першою статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства з питань запобігання корупції, органу місцевого самоврядування.
Корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, нівелює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загрожує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо дотримання і захисту прав людини, що знайшло своє відображення у Конвенції ООН проти корупції. 
У контексті вимог Конвенції ООН проти корупції частину першу 
статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» не можна розглядати окремо і без співставлення з вимогами статті 35 цього Закону щодо імперативної заборони, у тому числі і депутату місцевої ради, брати участь у прийнятті рішення органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.  
Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.
Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі 
№ 442/730/17 (провадження № 14-557цс18).
Відмовляючи у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем порушення його прав оскарженими рішеннями органу місцевого самоврядування, суд апеляційної інстанції на зазначені вище положення законів уваги не звернув, не врахував, що постановою суду, яка набрала законної сили, у справі № 455/285/16-п встановлено вчинення депутатом корупційного правопорушення, наявність конфлікту інтересів під час прийняття Старосамбірською міською радою Старосамбірського району Львівської області оскарженого рішення та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Вирішуючи спір, суди також не дослідили, чи входить спірна земельна ділянка, кадастровий номер 4625110100:03:003:0374, до складу земельних ділянок згідно затвердженого проекту детального планування території земельної ділянки під квартал індивідуального будівництва житлових будинків по АДРЕСА_1 для учасників АТО, затвердженого рішенням Старосамбірської міськради 
від 22 квітня 2015 року № 2695. Рішення судів не містить висновків про це з посиланням на відповідні докази. Наявний у матеріалах справи оригінал проектного плану не містить даних щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 у 
АДРЕСА_1 (зазначено земельні ділянки з НОМЕР_2 під наміри забудови).
У той же час при розгляді справи суди не врахували, що позивачем оспорюється законність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку. Задоволення позовних вимог спрямоване на втручання у право власності особи, отже така особа, до якої пред`явлено позов, має виступати відповідачем у справі.
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
В порушення вимог вищенаведених правових норм суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, а апеляційний суд на зазначені порушення закону належної уваги не звернув.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі                № 455/1496/16-ц, провадження № 14-279цс19.
Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а відтак, позбавлений можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.
Керуючись статями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 13 квітня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2018 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. М. Осіян
 
                                                                                                                  Н. Ю. Сакара
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович