Постанова 
Іменем України
05 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 465/6816/16
провадження № 61-2709св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., 
Червинської М. Є.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство сільськогосподарське підприємство «Чорноморська перлина»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В., 
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Чорноморська перлина» (далі - ПАТ СГП «Чорноморська перлина») про стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної та майнової шкоди.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що з 12 вересня 2014 року по 
23 серпня 2015 року він працював на посаді охоронця у ПАТ СГП «Чорноморська перлина», яке знаходиться за адресою: с. Базар`янка Татарбунарського району Одеської області. Працював ОСОБА_1 на цьому підприємстві згідно з графіком, тобто добу через дві і тому в місяць виходило відпрацьованих годин 240 
(24 год.* 10 робочих діб), при встановленій статтею 50 КЗпП України нормальної тривалості робочого часу працівників не більше 40 годин на тиждень. 
У подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що з 12 вересня 2014 року по 01 січня 2015 року він працював у відповідача без офіційного оформлення. А згідно з наданих відповідачем до суду документів ОСОБА_1 прийнятий на роботу був тільки 02 січня 2015 року. 23 серпня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи і остання зміна яку він відпрацював це було саме 23 серпня 2016 року. Позивач вважає, що відповідачем було порушено його трудові права, чим йому завдана матеріальна та моральна шкода, у зв`язку з чим останній звернувся із зазначеним позовом.
Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог,  ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 дійсно знаходився у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді охоронця з 12 вересня                          2014 року по 01 січня 2015 року в ПАТ СГП «Чорноморська Перлина», яке знаходиться за адресою: с. Базар`янка Татарбунарського району Одеської області; стягнути з ПАТ СГП «Чорноморська Перлина» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 150 271,58 грн, яка складається з недоплати заробітної плати - 78 170,00 грн, компенсації за формений одяг - 450,00 грн, компенсації за відпустку - 3 049,34 грн, індексації - 68 602,24 грн; стягнути з ПАТ СГП «Чорноморська Перлина» на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 250 000,00 грн; зобов`язати відповідача 
ПАТ СГП «Чорноморська Перлина» внести у трудову книжку ОСОБА_1 дійсну дату працевлаштування, а саме - з 12 вересня 2014 року; стягнути з 
ПАТ СГП «Чорноморська Перлина» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 9 400,00 грн, а саме: оплату правової допомоги у розмірі 6 900,00 грн та за проведення експертизи - 2 500,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 
від 30 липня 2018 року позов   ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт, що ОСОБА_1 дійсно знаходився у трудових відносинах з ПАТ СГП «Чорноморська перлина» та працював на посаді охоронця з 12 вересня 2014 року по 01 січня 2015 року в ПАТ СГП «Чорноморська перлина», яке знаходиться за адресою: с. Базар`янка Татарбунарського району Одеської області.
Стягнуто з ПАТ СГП «Чорноморська перлина» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 5 948,24 грн, яка складається з: недоплати заробітної плати у розмірі 1936,00 грн, компенсація за формений одяг у розмірі 450,00 грн, індексації у розмірі 3 562,24 грн.
Стягнуто з ПАТ СГП «Чорноморська перлина» на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн.
Зобов`язано ПАТ СГП «Чорноморська перлина» внести до трудової книжки 
ОСОБА_1 запис про дійсну дату працевлаштування, а саме з 12 вересня 
2014 року.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що факт знаходження в трудових відносинах  ОСОБА_1 з ПАТ СГП «Чорноморська перлина» з 
12 вересня 2014 року по 01 січня 2015 року підтвердили свідки, заборгованість із заробітної плати вираховував із розміру мінімальної заробітної плати у 
2014 році. У частині стягнення моральної шкоди суд виходив із того, що  з моменту звільнення позивач доклав значних зусиль для відновлення свого порушеного права звертаючись до численних органів та відомств, що потребувало не тільки витрат коштів на проїзди, а й багато часу, при цьому знаходячись на диспансерному обліку Білгород-Дністровської Центральної районної лікарні з діагнозом: ішемічна хвороба серця стенокардія напруги.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції, визнаючи встановленим факт роботи ОСОБА_1 на 
ПАТ СГП «Чорноморська перлина» у період з 12 вересня 2014 року по 01 січня 2015 року, безпідставно в обґрунтування свого висновку посилався на свідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до ПАТ СГП «Чорноморська перлина» з 02 січня 2015 року, а не з 12 вересня 2014 року, як він вказує у своїх поясненнях. Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 працював у ПАТ СГП «Чорноморська перлина» з 12 вересня 2014 року по                          01 січня 2015 року позивачем надано не було. Таким чином, свідчення свідка - ОСОБА_2 , спростовуються матеріалами справи.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості із заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. 
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про те, що був укладений консенсуальний договір. Вказував на те, що 12 вересня 2014 року заявник написав заяву про працевлаштування, про що підтвердили свідки.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судами установлено, що відповідно до наказу ПАТ СГП «Чорноморська перлина» від 02 січня 2015 року № 2-к позивача було прийнято на роботу охоронцем господарства з оплатою згідно штатного розпису з 02 січня 2015 року.
Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , 22 серпня 2015 року до трудової книжки було внесено запис № 4 про звільнення з займаної посади за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України.
За даними трудової книжки 05 лютого 2016 року було внесено запис № 5 про визнання запису № 4 недійсним та про звільнення ОСОБА_1 з 05 лютого 
2016 року з посади за прогул без поважних причин згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України, відповідно до наказу від 05 лютого 2016 року № 17-к.
Як вбачається із табелів обліку робочого часу відділу охорони з січня 2015 року до лютого 2016 року, прізвище позивача було зазначено у списках обліку з відповідними відмітками про відпрацьований робочий час.
З копії наказу ПАТ СГП «Чорноморська перлина» від 02 січня 2015 року № 5-к про прийняття ОСОБА_2 на роботу, вбачається, що останній був прийняти на роботу 02 січня 2015 року, а отже не був працівником підприємства станом на 12 вересня 2014 року, а першу робочу зміну відпрацював разом з позивачем, бо обидва були прийняті на роботу в один день - 02 січня 2015 року.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частина 3 статті 24 КЗпП України передбачає, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, встановивши, що позивачем не доведено факт знаходження ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПАТ СГП «Чорноморська перлина» з 12 вересня 2014 року по 01 січня 2015 року, дійшов правильного висновку про відмову в задоволені позову.
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Коротун 
А. Ю. Зайцев
М. Є. Червинська