ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Провадження: №33/821/109/20 Справа: №705/4175/19	Суддя у першій інстанції -  Гудзенко В.Л. 	
Категорія: ст. 124, ч.1 ст.130  КУпАП 	Суддя в апеляційній інстанції - Ятченко М.О. 	

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 р. м. Черкаси

     Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року, якою 

                       ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого
                       за адресою: 
АДРЕСА_1 , працюючого трактористом,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124,  ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., 

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 31.08.2019 о 19 год. 10 хв. в с. Ладижинка по вул. Київській керував трактором МТЗ-80 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager ARAM-2291», який показав 1,92 %, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Він же, 31.08.2019 о 10 год. 30 хв. в с. Ладижинка по вул. Київській керував трактором МТЗ-80, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння допустив наїзд на стоячий автомобіль ВАЗ 21703, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 12.1, 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року, адміністративний матеріал № 705/4175/19, 3/705/1918/19 та № 705/4177/19, 3/705/1919/19 об`єднано в одне провадження та присвоєно номер № 705/4175/19, 3/705/1918/19.
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн..
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області, скасувати її та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки він не був присутнім під час розгляду справи, а вчасно не зміг оскаржити таку постанову у зв`язку з тяжкими життєвими обставинами. 
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що дана постанова постановлена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об`єктивною та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною, необґрунтованою, через що підлягає скасуванню. Крім того, судом розглянуто справу без його участі, що порушило його право на захист.
Апелянт зазначає, що свою вину у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння визнає повністю. Однак, вину у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не визнає з тих підстав, що судом при дослідженні матеріалів, що містяться в справі не враховано, що дана частина вулиці Київської в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області має ширину 3,2 м. та не передбачена для проїзду двох та більше автомобілів, які рухаються в зустрічному напрямку, має заокруглення близько 120 градусів. Схема складена працівниками поліції не відповідає фактичним обставинам місця ДТП. Отже відповідно до п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.4 Правил передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Скаржник вказує, що згідно схеми ДТП автомобіль ВАЗ 21703 під керуванням ОСОБА_2 знаходиться на відставні 0,5 та 0,8 м від крайньої лівої частини дороги, тобто водій не прийняв відповідне крайнє праве положення в напрямку руху. Фактично він почав оминати транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 з правого боку, що Правилами заборонено. Крім того з ліва від апелянта поза межами дороги ростуть дерева, що обмежують поле зору, а тому автомобіль який наближається він бачити не міг. Також вказує апелянт, при наближенні один до одного водій автомобіля ВАЗ 21703 ОСОБА_2 не зупинявся. Свідків пригоди працівники поліції не встановили, а лише написали так як їм було зручно, в інтересах ОСОБА_2 . А враховуючи що, обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння та не вчитувався у пояснення і схему до протоколу ДТП, підписав дані документи не читаючи.
Крім того, вказує апелянт, в постанові міститься помилка щодо часу скоєння правопорушення, а саме події мали місце о 10 год. 10 хв., а не в 19 год. 10 хв., як зазначено в постанові.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у межах апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1  не був присутнім у суді під час розгляду справи щодо нього. Вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити. 
По суті апеляційної скарги вважаю наступне. 
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими. 
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. 
Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. 
При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. 
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 повністю визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але заперечив вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді. 
Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №065977 від 31.08.2019 (а.с.1);
- даними тестування на алкоголь (додаток до протоколу № ОБ №065977 від 31.08.2019 об 11:26, в якому зазначений результат тесту 1.92% проміле (а.с.2); 
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеного за участю свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.3);
- даними письмового пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с.4);
- даними письмового пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с.5);
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №065978 від 31.08.2019 (а.с.11);
- даними схеми до місця ДТП (а.с.12);
- даними письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.13) та ОСОБА_1 (а.с.14), в якому він зазначив, що напередодні вжив 0,5 л. горілки, відпочив 8 годин. 
Таким чином, фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП судом першої інстанції встановлені цілком вірно. 
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними та перевіреними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, та які узгоджуються між собою та у своєму взаємозв`язку і у своїй сукупності повністю доводять вину ОСОБА_1 .. 
Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова місцевого суду стосовно ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи, а також винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, а тому дана постанова підлягає скасуванню, спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які у своїй сукупності та своєму взаємозв`язку повністю підтверджують вину ОСОБА_1 ..
Таким чином, з урахуванням наведеного приходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаних правопорушень та його винуватість, суду не надано. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. 
Враховуючи викладене вважаю, що немає підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції стосовно ОСОБА_1 .. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.245, 251, 252, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2019 року щодо  ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Ятченко