ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/719/20 Справа № 234/14494/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря - Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       ПАТ "Дельта Банк" у вересні 2015 року звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідачів виниклу заборгованість за кредитним договором /т.1, а.с.1-4/.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 листопада 2007 року між АТ «Кредитпромбанк» та відповідачем  ОСОБА_4  укладено кредитний договір №9/25ДС/0478/2007-Н, згідно умов якого остання отримала від банку невідновлювальну кредитну лінію у сумі 200 000 грн на купівлю нерухомості з розрахунку 15,85 % річних за користування кредитом на строк до 04 листопада 2032 року. 26 червня між банком та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Виконання позичальником своїх зобов`язань забезпечується договорами поруки, укладеними з відповідачем ОСОБА_5  та ОСОБА_3  Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, тому станом на 31 липня 2015 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 134 876,06 грн, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  померла /т.1 а.с.194-198/.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2019 року провадження у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_3  про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3  на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору №9/25ДС/0478/2007-НВклн від 05 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 127 925,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 6 951,06 грн, а всього 134 876, 06 грн /т.2, а.с.31-34/.
Не погоджуючись з вказаним рішенням  ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що на час подання позову банк не був наділений правом звертатись з такими вимогами до суду, оскільки останнім не подавалась відповідачам вимога щодо дострокового повернення суми кредиту, як передбачено кредитним договором. Таким чином, банком було порушено визначений кредитним договором порядок дострокового стягнення заборгованості з боржника. Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що позичальник здійснював погашення заборгованості за кредитом також під час розгляду справи у суді, у зв`язку з чим загальна сума заборгованість зменшилась на час ухвалення рішення /т.2, а.с.39-47/.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 05 листопада 2007 року між АТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір №9/25ДС/0478/2007-Нклн, згідно умов якого остання отримала від банку невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію в національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 200 000 грн. строком до 04 листопада 2032 року з метою купівлі нерухомості, споживчі цілі, у тому числі на купівлю квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 178 500 грн, на споживчі цілі та на страхування предмета іпотеки, сплату комісій за надання кредитів та/або касове обслуговування, страхування життя, сплату комісії, тощо /т.1 а.с.5-17/.
       Відповідно до п.2.4 зазначеного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 12,74% річних в національній валюті України.
       Пунктом 4.1.1 зазначеного договору передбачено, що починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту на купівлю нерухомості, відповідно до п.2.1.1 цього Договору, позичальник зобов`язується забезпечити погашення отриманого кредиту у розмірі не менш ніж 595 грн, шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок, вказаний в п.2.2 цього договору, або на умовах, передбачених п.2.9 цього договору, у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця, таким чином, щоб станом на 11-те число календарного місяця, заборгованість за кредитом не перевищувала визначену у таблиці суму заборгованості.
       Відповідно до п.4.9 цього договору, позичальник зобов`язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.2.4 цього договору від суми простроченого платежу, залежно від валюти кредиту, за яким виникло таке прострочення.
       На забезпечення виконання позичальником зазначеного договору між АТ «Кредитпромбанк» та відповідачем ОСОБА_5 05 листопада 2007 року було укладено договір поруки №9/25ДС/0478/П 01/2007-НВСклн, відповідно до умов якого останній зобов`язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором №9/25ДС/0478/2007-Нклн від 05 листопада 2007 року /т.1 а.с.18-22/.
       26 червня 2013 року між АТ «Кредитпромбанк» та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого банк відступає права вимоги та передає їх позивачу, зокрема за кредитним договором №9/25ДС/0478/2007-Нклн від 05 листопада 2007 року, укладеним із ОСОБА_4 , в забезпечення якого укладено договори поруки №9/25ДС/0478/П01/2007-НВСклн, №9/25ДС/0478/І 01/2007-НВСклн та №9/25ДС/0478/П01/2007-НВСклн/т.1 а.с.32-35, 242-243, т.2 а.с.13-14/.
       На поштову адресу позичальника було направлено повідомлення від 04 липня 2013 року про відступлення права вимоги /т.1 а.с.244-248/.
       Звертаючись з позовними вимогами банк в своєму позові посилався на те, що ОСОБА_4 сплачувала кошти на погашення кредитної заборгованості, однак не в повному обсязі у зв`язку з чим зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому станом на 31 липня 2015 року її заборгованість перед кредитором складає 134 876,06 грн, в тому числі тіло кредиту - 127 925 грн (поточна заборгованість за тілом кредиту в сумі 123 760 грн + прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 165 грн), відсотки - 6 951,06 грн.
       Задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першой інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості, погодився з визначеною банком сумою заборгованості та виходив з того, що стягнення виниклої заборгованості за кредитом в судовому порядку не суперечить діючому законодавству, оскільки обирати спосіб захисту є правом стягувача, який скористався їм шляхом подання одразу позову до суду, без надіслання письмового повідомлення-вимоги до боржника.
       Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може.
       Пунктом 6.6 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору. У разі настання зазначених обставин банк рекомендованим листом надсилає на адресу позичальника письмове повідомлення-вимогу, де зазначає термін для дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів за користування ним.
       У разі невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту та нарахованих відсотків, що містяться в письмовому повідомленні-вимозі банку, в термін, визначений таким письмовим повідомленням-вимогою, остаточний термін повернення кредиту, визначений договором, змінюється.
       Пунктом 8.2 договору визначено сторонами, що спірні питання, які можуть виникнути між банком та позичальником у зв`язку з виконанням цього договору, вирішуються через проведення переговорів. При недосягненні згоди спір передається на розгляд суду.
       Аналізуючи дані умови кредитного договору колегія суддів приходить до висновку, що правом банку є дострокове стягнення всієї суми кредиту разом з нарахованими процентами у разі порушення позичальником умов договору, тобто неналежного виконання зобов`язань за договором. У разі прийняття банком рішення про дострокове стягнення кредиту банк зобов`язаний направити на адресу позичальника письмове повідомлення-вимогу, з зазначенням терміну дострокового повернення кредиту та якщо позичальником дані вимоги виконані не будуть, що призведе до порушення прав банку, останній звертається з відповідним позовом до суду.
       Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
       Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). 
       Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       З огляду на зазначені пункти договору 6.6 та 8.2, враховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), сторони, визначаючи його умови, реалізували принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України). 
       Отже, умовами визначено, що у разі порушення позичальником зобов`язань за договором банк направляє йому письмове повідомлення-вимогу про дострокове виконання кредитних зобов`язань та у разі не виконання боржником зазначеної вимоги право банка щодо повернення своїх коштів вважається порушеним та у нього виникає право його захисту в судовому порядку.
       З матеріалів справи вбачається, що письмового повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту банк позичальник не направляв, що також не заперечується сторонами.
       Крім того, відповідно до наданої ПАТ "Дельта Банк" виписки по особовим рахункам ОСОБА_4 , остання сумлінно сплачує заборгованість по кредиту, в тому числі продовжувала її сплачувати після подання банком позову.
       Також відповідно до довідки ПАТ "Дельта Банк" від 21 грудні 2017 року ОСОБА_4 станом на 19 грудня 2017 року має заборгованість по кредиту у розмірі 105 279,93 грн. та 829, 53 грн. по процентам, що складає 106 109, 46 грн. Разом з цим, відповідно до визначеного сторонами графіком погашення кредиту, заборгованість станом на 11 грудня 2017 року не повинна перевищувати 106 505 грн. Отже, дані обставини свідчать про сумлінне виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати кредиту.
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, оскільки сторони у кредитному договорі визначили відповідний порядок дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі як направлення письмового повідомлення-вимоги. Наявність істотних перешкод для кредитора в реалізації позасудового способу дострокового стягнення кредиту шляхом направлення зазначеної вимоги з визначенням строків її виконання у суді першої інстанцій не обґрунтовував. Отже, позивач просив захистити його право, яке ніхто не оспорює.
       Таким чином, невстановлення судом першої інстанції дійсних правовідносин призвело до неправильного застосування норм матеріального права.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог банку.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2019 року - скасувати.
В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                                Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко                                                 
                                                                               М.О. Макаров