УХВАЛА

20 січня 2020 року 
Київ
справа № 640/4693/19
адміністративне провадження № К/9901/36482/19
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №640/4693/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13061" до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування повідомлення - рішення ,
ВСТАНОВИВ:
26.12.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  Головного управління ДФС у м. Києві  (далі - скаржник, ДФС), яка передана судді-доповідачу 13.01.2020.   
Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору. 
Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав та про підстави звільнення від сплати судового збору суд не повідомив.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. 
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (19210 грн).
Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2019 році, який містить вимоги майнового характеру у загальному розмірі  1284241 грн.   
Судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Постановою апеляційного суду позовні вимоги задоволені частково - на суму 202926 грн. Саме в цій частині відповідач не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, просить його скасувати.
З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі скаржник має сплатити судовий збір у розмірі  6087,78 гривень (  20926 грн * 1,5 % * 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів - УК у Печерському районі /Печерський район/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897 
Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету - 22030102
Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Символ звітності банку - 207
Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір. 
Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
На обґрунтування вимог касаційної скарги Головне управління ДФС у м. Києві зазначає, що судом апеляційної інстанцій не в повному обсязі досліджено всі обставини справи та не взято до уваги наведені у скарзі факти, які з огляду на їх зміст, дублюють зміст Акта перевірки щодо порушення позивачем розрахунків при проведенні імпортних операцій. 
Проте як вбачається з судових рішень, предметом дослідження були саме ті обставини, які викладені в Акті перевірки, судами перевірялись висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства в цій частині. 
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що транспортні засоби, імпортовані на виконання контрактів від 07.02.2017, перетнули митний кордон України 14.02.2018 та розміщені в митному режимі митного складу за митними деклараціями від 16.02.2018, а тому строк, визначений ст.2 Закону України «Про здійснення розрахунків в іноземній валюті», позивачем не порушено, відповідно, застосування податковим органом, штрафних за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності є протиправним. 
Окрім того, колегія суддів зауважила, що контролюючим органом до позивача застосовані штрафні санкції відповідно до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», який на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0013871406 від 04.03.2019 втратив чинність (втратив чинність 07.02.2019).
Касаційна скарга не містить доводів незгоди з висновками суду в цій частині. 
Отже, формальне зазначення скаржником, що судом апеляційної інстанції не надано належної правової оцінки висновкам Головного управління ДФС у м. Києві не є належним обґрунтуванням вимог касаційної скарги.
Суд акцентує увагу скаржника про необхідність наведення підстав касаційного оскарження з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
При цьому у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, оскільки касаційна скарга не містить конкретного обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, скаржнику слід усунути цей недолік касаційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Згідно положень частини першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №640/4693/19  залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
- зазначити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі,
- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,
Суддя Верховного Суду