ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 201/12404/19 (2-а/201/422/2019)	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року (суддя Федоріщев С.С., м. Дніпро, повний текст рішення складено 09.12.2019 року) у справі №201/12404/19(2-а/201/422/2019) за позовом   ОСОБА_1   до  Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельника Віталія Володимировича, третя особа: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:
06.11.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в.о. заступника начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів Мельника В.В. (далі по тексту – відповідач), третя особа: Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД № 0036712 від 23.10.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.; стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 1416,66 грн. на свою користь. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.  Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем не надано жодних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена без дотримання відповідної процедури, не було взято до уваги пояснення відносно скоєного адміністративного правопорушення. Відсутні докази на основі чого базується висновок інспектора про вчинення позивачем правопорушення. З наявних фотознімків не можливо зробити висновок наскільки близько  до пішохідного переходу був припаркований автомобіль та чи є відстань менше ніж 10 метрів. Апелянт вказував, що висновки інспектора про порушенням правил паркування, базуються на його припущеннях, відсутня належна фіксація замірів в постанові та фотографічних данних. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута повно, з додержання   вимог статей  276,  278,  280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суд першої інстанції посилався на те, що порушення Правил дорожнього руху зафіксовано фото засобами, наявні фотознімки, відповідно до яких автомобіль ОСОБА_1 був припаркований з порушеннями пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху.
Матеріалами справи встановлено, що Інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради в.о. заступника начальника відділу тимчасового затримання транспортних засобів Мельником В.В.  23.10.2019 року складено постанову серії ІД № 00036712 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 18.10.2019 року о 12 год. 15 хв.  у м. Дніпро вул. Харківська, буд. 4а, був припаркований ближче 10 м до пішохідного переходу, чим порушив вимоги пп. «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав після свого звернення з заявою до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради.
У постанові серії ІД № 00036712 вказано про здійснення фотозйомки та/або відеозапису за допомогою технічного засобу.
Встановлено, що ОСОБА_1 заперечував проти того, що 18.10.2019 року здійснив зупинку автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Дніпро вул. Харківська, буд. 4а, здійснив зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, невизнав фіксування порушення.
Встановлено, що Інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради  Мельником В.В.  під час виявлення зупинки автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Дніпро вул. Харківська, буд. 4а, ближче за 10 м до пішохідного переходу, який належить ОСОБА_1 , було складено повідомлення до постанови, здійснено фотофіксацію порушення, та заміри довжини від розмітки пішохідного переходу до автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 було затримано, про що складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 1459 18.10.2019 року о 12 год. 41 хв., який підписано Інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельником В.В. та двома понятими ОСОБА_2 І ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Поняті у акті погодились, що автомобіль був припаркований ближче 10 метрів до пішохідного переходу. 
В матеріалах справи наявні фототаблиці виготовлені 18.10.2019 року о 12:16 год., відповідно до яких автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться менше ніж 10 метрів до пішохідного переходу, про наявність пішохідного переходу вказує  розмітка пішохідного переходу та світлофор для пішоходів. Відповідно до фотодоказу, Інспектором здійснено замір відстані від автомобіля Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 до пішохідного переходу рулеткою вимірювальною фібергласова, яка відповідно до свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № 7-324-19 від 27.05.2019 року, чинного до 27.05.2020 року, відповідає вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно ч. 1 ст. 14-2 КупАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у  частині першій  статті 14-2  цього Кодексу.
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.
Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водієм при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил. 
Встановлено, що інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради здійснено фіксацію порушення. 
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, наявні зафіксовані докази технічними засобами. З фотознімків можливо ідентифікувати навколишню вулицю, побачити, що  позивач зупинив транспортний засіб менше ніж 10 метрів до пішохідного переходу.
Згідно п. 2.3 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. 
Згідно п. 15.1, п. 15.2 п. 15.9 «г», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Відповідно до п. 1.10 вищевказаних Правил, пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу;
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається  акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: зокрема, г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.
Повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.
Згідно пунктів 6, 8, 13, 14 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990, у разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинне бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення інспектором з паркування за допомогою технічних засобів, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення. У разі здійснення фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає в несплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність під лобовим склом транспортного засобу документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування. Зазначені зображення чи відеозапис разом з іншою інформацією про адміністративне правопорушення за наявної технічної можливості негайно, але не пізніше наступного робочого дня з дати встановлення відповідальної особи, зазначеної в  статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вносяться до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. У разі коли в режимі фотозйомки (відеозапису) зафіксоване адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122  (у частині порушення правил зупинки, стоянки), частиною першою або другою статті 152-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу: копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - якщо технічні можливості дають можливість установити відповідальну особу, зазначену в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення; або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності - якщо технічні можливості не дають можливості установити відповідальну особу, зазначену в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення а саме, зупинка і стоянка транспортного засобу ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу, доведена, з огляду на наявні в матеріалах справи докази. Відповідальність за порушення передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Автомобіль Hyundai Tucson реєстраційний номер НОМЕР_1 було правомірно  тимчасово затримано, оскільки Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року № 990 та ст. 265-4 КУпАП передбачено тимчасове затримання транспортних засобів у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 Кодексу, у разі суттєвого перешкоджання дорожньому руху або створенню загрози безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме, на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.
З огляду на відсутність нанесення інспектором шкоди позивачу, позовна вимога про відшкодування шкоди не підлягає задоволенню. Більше того, посадова особа не може нести матеріальну відповідальність за вчинену шкоду, оскільки  шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до ст. 247 КУпАП, у зв`язку з наявністю адміністративного правопорушення, справа не закривається.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати здійснені позивачем та іншою стороною у справі, яка не є суб`єктом владних повноважень та у випадку задоволення позову позивача, повертаються їм за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Не передбачено повернення здійснених позивачем судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог, разом як і не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 286, 315, 316 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року у справі №201/12404/19(2-а/201/422/2019)  – залишити  без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова