ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2020 р.           Справа№ 12/732
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко А.І.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Разіної Т.І. 
 
секретар судового засідання: Бендюг І.В., 
за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 11.02.2020, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СОНАТ" 
на ухвалу 
Господарського суду міста Києва 
від 16.10.2019  (повний текст складено 18.10.2019) 
за заявою Приватного акціонерного товариства "Сонат"
про звернення стягнення на грошові кошти
заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві
у справі №12/732(суддя Балац С.В.)
за позовом Закритого акціонерного товариства "СОНАТ"
до  Приватного підприємства "РУСЬ-95",
     Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЯТОСЛАВ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк"
про стягнення 4  000 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У грудні 2006 року Закрите акціонерне товариство "СОНАТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "РУСЬ-95" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЯТОСЛАВ" про стягнення 4 000 000 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2007  у справі № 12/732 (суддя Прокопенко Л.В. ) позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з боржника на користь позивача 6.991.236,00 грн. доходів від використання майна, 25.500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Короткий зміст заяви та її мотиви

У лютому 2019 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "СОНАТ" про звернення стягнення на грошові кошти в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України, у якій заявник просить стягнути з ПАТ «Укргазбанк» на користь ПАТ «Сонат» на грошові кошти у сумі 7002207,14 грн. на виконання виконавчого провадження №34258468 та 7811669,12 грн. на виконання виконавчого провадження №53739812, які знаходяться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Заява мотивована тим, що судові рішення про стягнення з боржника заборгованості не виконані у зв`язку з тим, що майно (нежитлові приміщення), яке належало Приватному підприємству "РУСЬ-95" з прилюдних торгів було продано на забезпечення незаконних іпотечних договорів від 30.12.2008, укладених між Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЯТОСЛАВ". Зазначені договори були визнані недійсними постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 у справі № 910/19995/15, що свідчить про те, що у Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" незаконно знаходяться грошові кошти, що належать боржнику (приватному підприємству "РУСЬ-95"), а тому заявник має право на них відповідно до положень статті 336 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 12/732 заяву повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 170, 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019, ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.02.2019 № 12/732 скасовано в частині повернення без розгляду заяви у виконавчому провадженні № 34258468 (стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" на користь заявника грошових коштів в сумі 7.002.207,14 грн.).
Враховуючи викладене, заява ПрАТ «Сонат» переглядається в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" на корить заявника грошові кошти в сумі 7.002.207,14 грн. у виконавчому провадженні № 34258468.
Ухвалою Господарського суду від 08.10.2019 заяву прийнято до розгляду та призначено на 16.10.2019.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та її мотиви

Ухвалою Господарського суду міста Києва вiд 16.10.2019 у справі № 12/732 у задоволенні заяви відмовлено повністю.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заборгованість на яку вказує заявник в поданій до суду заяві, оспорюється ПАТ «Укргазбанк», яке, на думку заявника, має заборгованість перед боржником, але така заборгованість не підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Зазначене виключає можливість застосування до вказаних правовідносин приписів частини 1 статті 336 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів 

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "СОНАТ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 та задовольнити заяву АТ "Сонат" про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 7 002 2007, 14 грн. з ПАТ АБ "Укргазбанк".
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки він не був учасником виконавчого провадження №36922474, тому у нього ніяким чином не могло бути первинних документів, які свідчать про існування заборгованості ПАТ «Укргазбанк» перед ПП «Русь-95», у зв`язку з чим позивач заявляв у судовому засіданні у суді першої інстанції клопотання про витребування судом зазначених первинних документів, а отже, суд повинен був витребувати необхідні докази в інших учасників процесу.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, ПАТ «Укргазбанк» подано відзив, у якому тертя особа зазначає, що як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент подання апеляційної скарги позивач всупереч вимог ст.ст. 42, 73-74, 76-80, 258 ГПК України не виконав обов`язку щодо доведення обставин та не надав доказів, які б підтверджували ті доводи та обставини, на які посилається скаржник як на підставу своїх вимог щодо звернення стягнення на грошові кошти АБ «Укргазбанк» та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. А тому, апеляційна скарга є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає, відтак третя особа просить залишити апеляційну скаргу ПрАТ «Сонат» без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Явка представників у судове засідання

В судове засіданні 11.02.2020 представники позивача, відповідачів та ДВС не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме Приватному акціонерному товариству "СОНАТ", Приватному підприємству «Русь-95» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Святослав» кореспонденція направлялась за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується реєстром поштових відправлень суду, а саме: ПрАТ «Сонат» - 04201, м. Київ, вул. Полярна, 8 (за вказаною адресою позивач отримав ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду та ухвалу від 14.01.2020 про відкладення розгляду справи на 14.01.2020, інша кореспонденція повернулась з позначкою за закінченням терміну зберігання); ПП «Русь-9» - 18000, місто Черкаси, вул. Смілянська, 44, офіс 302, ТОВ «Святослав» - 20702, Черкаська обл.., м. Сміла, вул. Блюхера, 6.
ДВС також повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих-кодами 0411629257110, 0411629381910, 0411629872523, 0411629872574.
Крім того, розгляд справи, призначений на 14.01.2020, за клопотанням позивача було відкладено на 11.02.2020, водночас, як зазначено вище, останній в судове засідання не з`явився.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).
Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника третьої особи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача, відповідачів та ДВС, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду від 07.03.2007 (суддя Прокопенко Л.В.) у справі № 12/732 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з боржника на користь позивача 6.991.236,00 грн. доходів від використання майна, 25.500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 
На виконання рішення Господарського суду від 07.03.2007 у справі № 12/732 (наказ від 24.05.2007 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. 05.06.2007 винесено постанову №149/5 про відкриття провадження у справі.
В подальшому, 27.12.2007 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. винесено постанову №149/5 про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
17.09.2012 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. винесено постанову ВП №34258468 про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно боржника та кошти.
За доводами заявника, судові рішення про стягнення з боржника заборгованості не виконані у зв`язку з тим, що майно (нежитлові приміщення), які належали Приватному підприємству "РУСЬ-95" з прилюдних торгів було продано на забезпечення незаконних іпотечних договорів від 30.12.2008, укладених між Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВЯТОСЛАВ", які були визнані судом недійсними.
Відтак, у зв`язку з визнанням недійсними іпотечних договорів у Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" незаконно знаходяться грошові кошти, що належать боржнику.
З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" на користь Приватного акціонерного товариства «Сонат» грошові кошти в сумі 7.002.207,14 грн. на виконання виконавчого провадження № 34258468.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви позивача, з огляду на таке.

За змістом статей 326, 327 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. За заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходи, передбачені статтею 137 цього Кодексу.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення, у тому числі забезпечення виконання рішення суду, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення виконання рішення суду і предметом вимоги заявника, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для виконання рішення суду, є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення.
Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення виконання рішення суду, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 336 Господарського процесуального кодексу України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (частина 1). 
Отже, такий спосіб забезпечення виконання судового рішення як звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України може мати місце в разі наявності у зазначеної особи заборгованості перед боржником, яка цією особою не оспорюється (відсутність заперечень наявності заборгованості), або така заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини 2 статті 129 Конституції України та частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
При цьому судове рішення допускається до виконання лише після набрання ним законної сили, тобто після апеляційного розгляду справи або після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Також необхідно зазначити, що за змістом статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення суду.
Як встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 у справі № 910/19995/15 визнані недійсними іпотечні договори від 30.12.2008, укладені між Публічним акціонерним товариством "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Святослав". Натомість, у зазначеній постанові відсутні відомості про існування у Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗБАНК" заборгованості перед Приватним підприємством "РУСЬ-95 в сумі 7.002.207,14 грн.
В свою чергу, Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" заперечує існування наявного у останнього обов`язку щодо сплати на користь Приватного підприємства "Русь-95 грошових коштів 7.002.207,14 грн., мотивуючи таку позицію відсутністю первинних документів, які свідчать про існування такого боргу.
Будь-яких доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення саме в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України (наявність неоспореної заборгованості або рішення суду, яке набрало законної сили, яким така заборгованість підтверджена), позивачем суду не надано.
Саме по собі твердження ПрАТ «Сонат» про наявність заборгованості у ПАТ «Укргазбанк» перед боржником у справі № 12/732, що, на думку заявника, є достатньою підставою для вжиття такого заходу забезпечення як стягнення грошових коштів, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, обґрунтовано не взято судом першої інстанції до уваги, оскільки такі доводи не підтверджено належним і допустимим доказом відповідно до статей 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, не ґрунтуються на вимогах статті 336 Господарського процесуального кодексу України, а тому є передчасними.
Стосовно доводів апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був витребувати необхідні докази в інших учасників процесу, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки сторона, яка звертається з заявою про забезпечення виконання рішення суду, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою, а також подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення виконання рішення суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Зважаючи на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява ПрАТ «Сонат» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, враховуючи те, що заборгованість, про яку вказує заявник в поданій до суду заяві, оспорюється особою, яка, на думку заявника, має заборгованість перед боржником, та приймаючи до уваги те, що така заборгованість не підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин приписів частини 1 статті 336 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті  його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в ухвалі висновків.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 16.11.2019 у справі №12/732 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СОНАТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва вiд 16.10.2019  у справі № 12/732 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва вiд 16.10.2019  у справі № 12/732 залишити без змін.
Матеріали справи № 12/732 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 24.02.2020.

Головуючий суддя                                                            А.І. Тищенко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                Т.І. Разіна