Справа № 405/2913/17
Провадження1-кп/991/147/19

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про призначення судового розгляду

29 січня 2020 року Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурорів                                                         ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого                                                 ОСОБА_7 ,
його захисників, адвокатів                                 ОСОБА_1 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду в місті Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000000180 від 25 січня 2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
       І. Історія провадження
       1. 4 листопада 2019 року зі Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області до Вищого антикорупційного суду надійшло зазначене провадження, яке ухвалою від 05 листопада 2019 року було призначено у підготовче судове засідання.
       2. Підготовче судове засідання, яке розпочалось 12 листопада 2019 року, було відкладено на 03 грудня 2019 року за клопотанням захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , який не зміг з`явитись до суду через відпустку, оскільки обвинувачений наполягав на обов`язковій участі цього захисника.
       3. 03 грудня 2019 року ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про відмову від всіх своїх захисників – адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та повідомив суду про те, що цього ж дня вранці він уклав договір про надання професійної (правничої) допомоги з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "БАРРІСТЕРС", надавши суду ордери на адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .
       4. Захисники ОСОБА_7 – адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_1 звернулись до суду з клопотанням про відкладення підготовчого судового засідання та просили надати їм час для ознайомлення з матеріалами справи. З метою дотримання права обвинуваченого на захист та забезпечення змагальності сторін колегія суддів задовольнила клопотання захисників та відклала підготовче судове засідання на 29 січня 2020 року.
       5. 29 січня 2020 року захисник ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зобов`язання прокурора надати стороні захисту всі матеріали кримінального провадження, які перебувають у сторони обвинувачення. В обґрунтування клопотання посилався на те, що в наданих суду матеріалах містяться не всі наявні у сторони обвинувачення докази, зокрема, не всі результати негласних слідчих рошукових дій, без доступу до яких здійснення повноцінного захисту є ускладненим. Проте, до попередніх захисників ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_1 щодо передачі йому копій матеріалів кримінального провадження не звертався. 
       Обвинувачений ОСОБА_7 та його другий захисник – адвокат ОСОБА_8 підтримали це клопотання та просили його задовольнити. При цьому обвинувачений пояснив, що йому та всім попереднім захисникам надавались матеріали для ознайомлення, але він особисто ознайомлювався не з усіма матеріалами, тоді як копії робили захисники. 
       Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення цього клопотання заперечував, зазначав, що всі матеріали кримінального провадження були відкриті стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 Кримінального процесуального кодексу України: було надано доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином речові докази або їх частини, документи або копії з них.
       Згодом після залучення до участі в справі нових захисників в Знам`янському міськрайонному суді Кіровоградської області сторона обвинувачення повторно виконала вимоги статті 290 Кримінального процесуального кодексу України. 
       Ухвалою від 29 січня 2020 року, занесеною до Журналу судового засідання, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_1 з огляду на те, що сторона захисту двічі в повному обсязі була ознайомлена з матеріалами кримінального провадження з наданням можливості їхнього копіювання, що беззаперечно свідчить про забезпечення права на захист в розумінні статті 20 Кримінального процесуального кодексу України.
       ІІ. Позиції сторін судового провадження
5. Прокурор повідомив суду, що сторони не укладали угоду про визнання винуватості; підстави, передбачені пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, для закриття провадження відсутні; підстави для направлення обвинувального акта для визначення підсудності або для його повернення прокурору також відсутні.
6. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники – адвокати ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , також не вбачали підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акта прокурору або для направлення обвинувального акта для визначення підсудності.
7. В порядку, передбаченому статтею 315 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, прокурор вважав за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та клопотав здійснити судовий виклик ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в якості свідків, а також ОСОБА_20 – в якості спеціаліста. 
8. Обвинувачений ОСОБА_7 в порядку, визначеному статтями 303, 314, 316 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до суду зі скаргами, на задоволенні яких також наполягали його захисники – адвокати ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , а саме:
8.1. щодо визнання повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28 січня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, такою, що здійснена з порушенням вимог статей 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України та скасування рішення слідчого щодо її вручення.
       Обвинувачений пояснив, що його було затримано 28 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин в приміщенні військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, про що було складено відповідний протокол. 
       Того ж дня слідчий ОСОБА_21 склав повідомлення про підозру, та вже о 22 годині 50 хвилин у приміщенні військової прокуратури перебував захисник – адвокат ОСОБА_22 . 
       Проте, ОСОБА_7 зазначав, що повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки були вручені йому лише наступного дня іншим слідчим – ОСОБА_23 , що суперечить статтям 115, 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України. 
       До того ж, на стадії досудового розслідування було порушено правила підслідності, передбачені статтею 216 цього ж Кодексу; 
       8.2. щодо визнання незаконними дії та бездіяльності детектива ОСОБА_24 , які полягали у невиконанні вимог частини третьої статті 295 Кримінального процесуального кодексу України, та скасування у зв`язку з цим постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування.
       В обґрунтування скарги обвинувачений посилався на те, що детективом була порушена процедура продовження строку досудового розслідування до чотирьох місяців. 
       Зокрема, всупереч вимогам статті 295 Кримінального процесуального кодексу України копія відповідного клопотання була вручена тільки підозрюваному, тоді як захисникам ОСОБА_7 копія клопотання не вручалась. 
       Обвинувачений вважав, що, отримавши копію клопотання про продовження строку досудового розслідування без захисників у другій половині дня 13 березня 2017 року, у нього було недостатньо часу для підготовки заперечень проти нього. Разом з тим, попри обмежені строки, 16 березня 2017 року обвинувачений надав заперечення детективу ОСОБА_24 електронною поштою та того ж дня, скориставшись сервісом «Укрпошта Експрес», направив заперечення на паперових носіях на адресу Національного антикорупційного бюро України та Генеральної прокуратури України. 
       Обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на тому, що під час вирішення питання про продовження строку досудового розслідування прокурор не взяв до уваги доводи сторони захисту, що були викладені в запереченнях, оскільки ці заперечення на паперовому носії надійшли до прокуратури 21 березня 2017 року, а постанова про продовження строку досудового розслідування датована 20 березня 2017 року; 
       8.3.  щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_7 , яке відбулось 28 січня 2017 року (скарга заявлена в усній формі та занесена до Журналу судового засідання). 
       Обґрунтовуючи свою позицію, сторона захисту посилалась на ухвалу Печерського районного суду міста Києва, якою було встановлено, що в протоколі про затримання ОСОБА_7 від 28 січня 2017 року було невірно зазначено час його затримання: затримання дійсно відбулось того ж дня, але кількома годинами раніше порівняно з інформацією, зазначеною в протоколі.
9. Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проти задоволення всіх наведених скарг заперечували повністю. 
9.1. Щодо скарги про порушення порядку повідомлення про підозру зазначали, що затримання ОСОБА_7 дійсно відбулось 28 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин, про що було складено протокол, тоді як повідомлення про підозру було вручено йому 29 січня 2017 року о 00 годин 46 хвилин з дотриманням вимог частини першої статті 278 Кримінального процесуального кодексу України, тобто протягом двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання. 
Крім того, 15 травня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, що, на думку сторони обвинувачення, позбавляє доводи скарги щодо первинного повідомлення про підозру ознак належності та актуальності. 
До того ж, норма кримінального процесуального закону щодо можливості скасування повідомлення про підозру була запроваджена після повідомлення про підозру ОСОБА_7 та не має зворотної сили в часі. 
9.2. Щодо скарги про порушення порядку продовження строку досудового розслідування до чотирьох місяців прокурори пояснили, що 13 березня 2017 року детектив ОСОБА_24 вручив ОСОБА_7 відповідне клопотання з дотриманням строків, передбачених статтею 295 Кримінального процесуального кодексу України. 
16 березня 2017 року підозрюваний направив електронною поштою свої заперечення, які разом з клопотанням були надані прокурору, що уповноважений на розгляд питання щодо продовження строку досудового розслідування. Доводи ОСОБА_7 , викладені в наданих ним запереченнях, були враховані під час вирішення питання щодо продовження строку досудового розслідування. 
9.3. Щодо скарги сторони захисту про незаконне затримання ОСОБА_7 , то сторона обвинувачення наполягала на тому, що встановлена в ухвалі Печерського районного суду міста Києва інформація про невідповідність часу затримання підозрюваного порівняно з протоколом про його затримання, не може бути застосована під час судового розгляду в силу статті 198 Кримінального процесуального кодексу України. 
10.         Обвинувачений ОСОБА_7 також звернувся до суду з клопотанням про здійснення судового виклику ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 в якості свідків. Захисники ОСОБА_7 – адвокати ОСОБА_1 та ОСОБА_8 підтримали це клопотання.
       Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення клопотання ОСОБА_7 про виклик свідків заперечував та зазначав про те, що всупереч частині шостій статті 291 Кримінального процесуального кодексу України сторона захисту не повідомляла сторону обвинувачення про цих свідків, що унеможливлює їх допит під час судового розгляду.
       11. Сторона захисту не заперечувала щодо призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначивши, що в залежності від наданих стороною обвинувачення доказів, звертатиметься з клопотанням про проведення закритого судового засідання в ході судового розгляду у випадках, передбачених кримінальним процесуальним законом.
       Разом з тим, адвокат ОСОБА_1 неодноразово зазначав, що йому складно повноцінно брати участь у підгтовчому судовому засіданні та висловлювати свою позицію щодо питань, передбачених статтею 315 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки він ознайомлений не з усіма матеріалами кримінального провадження.
       ІІІ. Мотиви та обґрунтування суду.
       12. Проаналізувавши зміст обвинувального акта, заслухавши думку учасників судового провадження щодо всіх питань, передбачених статтями 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України, дослідивши доводи сторін, викладені в скаргах, клопотаннях та запереченнях, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
       13. Судом не встановлено підстав для закриття провадження, повернення обвинувального акта прокурору або направлення обвинувального акта для визначення підсудності.
       14. Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Колегією суддів також не встановлено наявність обставин, передбачених частиною другою статті 27 Кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.
       15. Клопотання прокурора щодо виклику ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 в якості свідків та ОСОБА_20 в якості спеціаліста підлягає задоволенню. 
       16. Клопотання ОСОБА_7 про здійснення судового виклику ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 для допиту в якості свідків колегія суддів також вважає таким, що підлягає задоволенню, при цьому суд відхиляє заперечення прокурора про те, що сторона захисту не повідомляла прокурора про намір допитати цих осіб під час судового розгляду, з огляду на зміст частини шостої статті 290 Кримінального процесуального кодексу України, яка не передбачає такого процесуального обов`язку сторони захисту.          17. Щодо скарги ОСОБА_7 про визнання повідомлення про підозру від 28 січня 2017 року такою, що здійснена з порушенням вимог статей 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України та скасування рішення слідчого щодо її вручення:
       Виходячи зі змісту пункту 1 частини першої статті 276, частини другої статті 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється, зокрема, у випадку затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, при цьому письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
       Як убачається з додатків до заперечень прокурора, протокол затримання ОСОБА_7 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, було складено 28 січня 2017 року о 21 годині 30 хвилин на підставі пункту 2 частини першої статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.
       Письмове повідомлення про підозру було складено того ж дня та 29 січня 2017 року о 00 годин 46 хвилин вручено ОСОБА_7 , а також його захиснику – ОСОБА_22 , а саме протягом двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, тобто в межах строку, встановленого частиною другою статті 278 Кримінального процесуального кодексу України.
       За таких обставин, колегією суддів не встановлено порушень кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою незаконність цієї процесуальної дії, у зв`язку з чим, відповідна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
       Доводи ОСОБА_7 стосовно проведення досудового розслідування з порушенням правил підслідності, які встановлені статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України, стосуються порядку отримання доказів, а відтак їхньої допустимості, тому аналіз наведених в скарзі обставин буде наданий судом під час оцінки доказів відповідно до вимог статей 86, 87, 89 цього ж Кодексу. 
       18. Щодо скарги ОСОБА_7 про визнання незаконними дії та бездіяльності детектива ОСОБА_24 , які полягали у невиконанні ним вимог частини третьої статті 295 Кримінального процесуального кодексу України, та скасування у зв`язку з цим постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування:
       Порядок та строки продовження строку досудового розслідування врегульовані статтями 294 та 295 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких таке продовження відбувається, зокрема, за клопотанням слідчого, який не пізніше, ніж за п`ять днів до дня подання цього клопотання прокурору, вручає його копію підозрюваному та його захиснику. Підозрюваний, його захисник мають право до подання клопотання подати слідчому письмові заперечення, які обов`язково долучаються до такого клопотання та разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.
       У матеріалах, долучених до заперечень прокурора, міститься копія клопотання про продовження строку досудового розслідування від 13 березня 2017 року, яке складене детективом ОСОБА_24 . 
На примірнику цього клопотання зазначено про те, що ОСОБА_7 отримав його копію 13 березня 2017 року та має намір подати заперечення.
20 березня 2017 року прокурором було прийнято мотивоване рішення у формі постанови про продовження строку досудового розслідування, тобто копія відповідного клопотання була вручена підозрюваному більше, ніж за п`ять днів. 
Як убачається з наданих прокурором ОСОБА_6  матеріалів, заперечення підозрюваного  ОСОБА_7  проти задоволення клопотання про продовження строку досудового розслідування були зареєстровані Національним антикорупційним бюро України 22 березня 2017 року за номером 201/8105-04 та Генеральною прокуратурою України 21 березня 2017 року за номером 61369-17 від 21 березня 2017 року, тобто вже після прийняття постанови про продовження строку досудового розслідування.          
       Разом з тим, під час підготовчого судового засідання прокурор не заперечував та підтвердив ту обставину, що детектив ОСОБА_24 дійсно отримав заперечення ОСОБА_7 на електронну пошту та надав їх разом з клопотанням про продовження строку досудового розслідування прокурору, уповноваженому розглядати це питання. Викладені в цих запереченнях обставини були враховані під час вирішення питання про продовження строку досудового розслідування, про що прокурор повідомив ОСОБА_7 листом № 06-34318-17 від 29 березня 2017 року.
       Виходячи зі змісту частини першої статті 20 Кримінального процесуального кодексу України «Забезпечення права на захист», законодавець роз`яснив, що право на захист полягає у наданні підозрюваному, обвинуваченому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. 
       Отже, навіть за тієї умови, що копія клопотання про продовження строку досудового розслідування була вручена тільки підозрюваному, суд вважає, що наданого підозрюваному часу було достатньо для того, щоб скористатись правовою допомогою захисника та сформулювати заперечення проти цього клопотання. Інакше кажучи, невручення ще однієї копії клопотання окремо захиснику ОСОБА_7 саме по собі не можна вважати таким, що зневолювало гарантоване процесуальним законом право підозрюваного подати письмові заперечення на клопотання детектива про продовження строку досудового розслідування. Тим більше, що зрештою заперечення сторони захисту, які надійшли на електронну пошту детектива ОСОБА_24 , були разом з цим клопотанням подані прокурору, уповноваженому на його розгляд, та враховані останнім під час вирішення питання про продовження строку досудового розслідування. 
Проаналізувавши наведені сторонами кримінального провадження доводи та надані ними документи в обґрунтування своєї позиції, колегія суддів вважає, що в наведеній ситуації право ОСОБА_7 на захист було забезпечене, у зв`язку з чим, не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування від 20 березня 2017 року. 
       19. Щодо скарги захисників ОСОБА_7 – адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про визнання затримання ОСОБА_7 , ке відбулось 28 січня 2017 року, незаконним:
       У ході підготовчого судового засідання в обґрунтування цієї скарги сторона захисту посилалась на ухвалу Печерського районного суду міста Києва, якою було встановлено більш ранній час затримання ОСОБА_7 , яке відбулось 28 січня 2017 року, порівняно з протоколом його затримання, при цьому не надавши копію цієї ухвали, не зазначивши номера справи та дати її постановлення, що фактично унеможливлює розгляд судом цієї скарги по суті. 
       Разом з тим, виходячи з аналізу положень частини другої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, можна зробити висновок про те, що ця норма не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні , а лише вказує на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого судового засідання, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 Кримінального процесуального кодексу України. 
       Суд бере до уваги, що право на свободу та особисту недоторканність людини гарантоване статтею 29 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. При цьому право оскаржити в суді своє затримання у будь-який час гарантоване кожному. 
        Право людини на свободу є основоположним та становить важливу частину людської гідності, тому будь-яке обмеження цього права державою повинно відбуватись відповідно до процедури, встановленої законом, та у виняткових чітко визначених випадках.
       За таких обставин, судова колегія вважає процесульно неможливим розглянути по суті цю скаргу в підготовчому судовому засіданні, тому повідомлені обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисниками – адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_1 в скарзі на незаконне затримання обставини будуть ретельно перевірені в ході судового розгляду.
       Виходячи з наведеного, керуючись частинами другою, третьою статті 303, статтями 314, 315, 369, 372, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :
       1. Клопотання прокурора ОСОБА_6 про здійснення судового виклику до суду свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також спеціаліста ОСОБА_20 , – задовольнити.
       2. Відмовити у задоволенні скарг ОСОБА_7 про визнання повідомлення про підозру таким, що здійснене з порушенням вимог статей 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України, та скасування рішення щодо вручення йому цієї підозри, а також про визнання незаконними дії та бездіяльності детектива ОСОБА_24 щодо невиконання ним вимог частини третьої статті 295 Кримінального процесуального кодексу України та скасування постанови про продовження строку досудового розслідування від 20 березня 2017 року.
       3. Клопотання ОСОБА_7 про здійснення судового виклику в якості свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_15 – задовольнити.
       4. Завершити підготовку до судового розгляду та призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000000180 від 25 січня 2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, на 03 лютого 2020 року о 12 годині 00 хвилин.
       5. У судовий розгляд викликати прокурора, обвинуваченого та його захисників. Питання щодо дати та часу виклику свідків та спеціаліста вирішити під час судового розгляду.

       Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий суддя                                                                 ОСОБА_1 

Судді                                                                                        ОСОБА_2 

                                                                        ОСОБА_3