Ухвала
23 січня 2020 року
м. Київ
справа № 290/369/19
провадження № 51-321ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 12019060150000080 щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Як убачається із змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_5 порушує питання про перегляд судового рішення в касаційній інстанції з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Просить вирок Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 змінити, призначити останньому покарання: за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ст. 69 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу- без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 425 КПК, касаційну скаргу має право подати засуджений, його законний представник чи захисник – у частині, що стосується інтересів засудженого.
Згідно із положеннями частин 1 і 2 ст. 437 КПК, суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, а обвинувальний вирок, ухвалений судом апеляційної інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник.
Однак захисник ОСОБА_5 , вказуючи на незаконність оскаржуваного судового рішення, просить вирок суду апеляційної інстанції змінити, призначити засудженому покарання: за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ст. 69 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК. Проте як вбачається з копії вироку апеляційної інстанції, засудженому було призначено за ч.2 ст.186 КК із застосуванням ст.69 КК покарання у виді обмеження волі та остаточне покарання на підставі  ч.1 ст.70 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки, а тому вимога захисника про призначення покарання засудженому за окремий злочин та остаточного покарання у виді позбавлення волі  не узгоджується із зазначеними вище положеннями статей 425, 436, 437 КПК.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому недотримання особою, яка звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Житомирського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 12019060150000080 щодо ОСОБА_4 , залишити без руху та надати йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                             ОСОБА_3