ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 р.	Справа № 520/9302/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника позивача Кулабухова О.В.; представника відповідача Горобинської Н.М.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.11.19 року по справі № 520/9302/19
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Харківської міської ради                
          про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення у відповідній частині,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просила суд:
- визнати протиправним рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.08.2019 № 648 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно розміщених об`єктів» в частині демонтажу металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 ) та скасувати оскаржуване рішення у відповідній частині.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що оскаржене рішення порушує право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Наголошує, що є законним користувачем металевого гаражу біля будинку по АДРЕСА_1 як спадкоємець свого батька ОСОБА_2 після спадкування за його батьком - ОСОБА_3 . Стверджує, що металевий гараж є приналежністю до головної речі - квартири ОСОБА_1 ), що розміщений біля будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року позов - залишено без задоволення. 
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд (ДК 018-2000), чинного з 01.01.2001, гараж (код 1242), зокрема, гараж наземний (код 1242,1) належить до групи 124 «Будівлі транспорту та засобів зв`язку», підрозділу № 12 «Будівлі нежитлові», розділу № 1 «Будівлі». Будівлями, відповідно до цього ж класифікатора, є споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.
Позивач зазначає, що суд першої інстанції, в рішенні вказує на те, що до відносин, які склалися, підлягає застосуванню, зокрема, правова норма, закріплена у ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до якої мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, грати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.
Суд в оскаржуваному рішенні, також посилається на положення ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», в якій наведена законодавча дефініція тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально- культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до Державних будівельних норм України «Основи і фундаменти будівель та споруд» (ДБН В,2.1-10:2018), чинних з 01.01.2019, розрізняють фундаменти: глибокого закладання, заглиблені та неглибокого закладання. Відповідно до ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд» фундаменти поділялися на малозаглиблені (фундаменти, підошва яких розташовується в межах глибини промерзання ґрунтів), мілкого закладання (фундаменти будівель із підпіллям, цокольним чи підвальним поверхами), заглиблені, глибокого закладання.
Позивач зауважує, що правовідносини щодо встановлення гаража виникли 31.12.1976 - після надання рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящихся відповідного дозволу на встановлення гаража. ОСОБА_3 були виконані всі вимоги чинного на той час законодавства.
В свою чергу Порядок № 244, набрав чинності 12.12.2011 - більше ніж через 34 роки після того, як гараж вже був встановлений. Очевидно, що в силу ч, 1 ст. 58 Конституції України, Порядок № 244 не має зворотної сили і ретроспективно не може регламентувати порядок встановлення гаража у 1978 році.
Окрім цього, відповідно до п. 1.1. Порядку № 244 «Цей Порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності». Апелянт ще раз наголошує на тому, що спірний гараж не використовувався та не використовується для провадження підприємницької діяльності і вказані обставини відповідачем спростовані не були.
Таким чином, на думку позивача суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин норми Порядку № 244 неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного оскаржуваного рішення, та протиправно відхилив докази позивача, які підтверджують правомірність встановлення гаража - рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради депутатів трудящихся від 31.12.1976 № 856 та затвердженого Головним архітектором м. Харкова Нікуліним 15.03.1977 креслення та схеми місця розташування.
Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому серед іншого зазначав, що згідно з пунктами 5.10.27., 5.10.28. Правил на місці демонтованого об`єкта розміщується оголошення, де вказується підстава проведення демонтажу, місце зберігання демонтованого об`єкта, контактні дані відповідальних посадових осіб.
Демонтований об`єкт повертається власнику або його представнику на підставі акта приймання-передачі після відшкодування ним витрат на роботи з демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання об`єкта згідно із затвердженими тарифами, та після відновлення благоустрою території міста Харкова.
Адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради виявлено розміщення об`єкту (гаражу), який розташований поблизу дитячого майданчику за адресою: м. Харків, пров. Верховський, 5 та на підставі пункту 5.10.4 Правил зібрано матеріали, які листом від 30.07.2019 № 579/0/187-19 направлено до Департаменту територіального контролю Харківської міської ради для вжиття заходів в межах компетенції.
Згідно відповіді Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 25.06.2019 № 2897/0/605-19, наданої на запит Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 13.06.2019 № 484/0/187-19, щодо розміщення на земельній ділянці гаражу поблизу дитячого майданчику по АДРЕСА_1 , інформація стосовно прийнятих рішень Харківської міської ради щодо надання в користування вищезазначених земельних ділянок для будівництва (або реконструкції) вказаного об`єкту в Департаменті містобудування та архітектури відсутня.
Відповідач зазначає, що дозвільні документи на розміщення вищезазначеного об`єкту не надавались.
Вихідні дані, а саме містобудівні умови та обмеження на проектування вищезазначеного об`єкту за вищевказаним адресом Департаментом містобудування да архітектури Харківської міської ради не надавались.
Відповідно до відповіді відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.07.2019 № 1736/116-19, наданої на запит Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 13.06.2019 №484/0/187-19, станом на 29.12.2012 у Відділі не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельну ділянку, яка зазначена на доданій до листа схемі по АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді КП «Жилкомсервіс» від 01.07.2019 № 9296/2/07-05, наданої на запит Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 13.06.2019 № 484/0/187-19, в ході обстеження встановлено, що поблизу дитячого майданчика за адресою: м. Харків, пров. Верховський, 5 розташовано металевий гараж. Даний гараж знаходиться в незадовільному технічному стані, аварійний, стіни гаражу ушкоджені корозією та деформовані. Інформації щодо користувача вищезазначеного гаражу у КП «Жилкомсервіс» немає.
Відповідач звертає увагу, що земельні ділянки за зазначеною адресою в Департаменті земельних відносин на оформлені не перебувають, рішень щодо продажу земельних ділянок за запитуваними параметрами Харківською міською радою не приймалось.
Звернень від фізичних або юридичних осіб щодо оформлення права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 5 до Департаменту земельних відносин з 10.07.2013 по цей час не надходило.
Відповідач зазначає, що відповідно до відповіді Департаменту земельних відносин, укладено договір оренди землі з КП «Юна» № 540767100001 від 09.01.2007 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 для розміщення МАФ для здійснення підприємницької діяльності.
Згідно договору оренди землі з реєстраційним номером № 540767100001 від 09.01.2007, укладеного між Харківською міською радою та КП «Юна», орендарю передано в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0012 га по АДРЕСА_1 для розміщення малої архітектурної форми (кіоску для продажу товарів народного споживання) для здійснення підприємницької діяльності.
Таким чином, договір оренди землі № 540767100001 від 09.01.2007 не стосується спірних відносин, оскільки стосується малої архітектурної форми (кіоску для продажу товарів народного споживання) для здійснення підприємницької діяльності та укладено з іншою особою.
Відповідно до відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 19.07.2019 № 8671/04-08/19, наданої на запит Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 13.06.2019 № 484/0/187-19, згідно наявних архівних матеріалів реєстрація права власності на гараж по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради не проводилась.
16.08.2019 складено акт обстеження земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт благоустрою, відповідно до якого об`єкт - металевий гараж, являє собою одноповерхову, металеву полегшену конструкцію збірного типу, підключений до електромережі, має прямокутну форму, розміром орієнтовно 4x7 м., сірого кольору, розташований біля будинку по АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим, на зазначений об`єкт прикріплено припис про усунення порушень шляхом демонтажу об`єкту № 2398 від 16.08.2019 та здійснено його фотофіксацію з публікацією на офіційному сайті Харківської міської ради.
Крім того, відповідач зазначає, що право на встановлення та користування металевим гаражем було надано як виняток інваліду Великої Вітчизняної Війни другої групи ОСОБА_3 без передачі цих прав іншим особам, тобто таке право нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця та не увійшло до складу спадщини.
На думку відповідача, об`єкт - металевий гараж, який розташовано біля будинку по АДРЕСА_1 , розміщено на земельній ділянці комунальної власності без документів, що посвідчують право власності або право користування такою земельною ділянкою, та/або без отримання документа, який відповідно до вимог чинного законодавства, рішень Харківської міської ради, її виконавчого комітету, дає право на встановлення на території міста Харкова такого об`єкта та/або без відповідного договору, необхідність укладення якого визначена актами чинного законодавства, рішеннями Харківської міської ради, її виконавчого комітету, тобто самовільно, чим порушено вимоги п. 5.7.1.14 Правил та п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Виконавчого комітету Харківського міської ради від 31.12.1976 № 856 «Про дозвіл на встановлення металевих гаражів для транспорту інвалідів» (далі - рішення) ОСОБА_3 (інваліду Великої Вітчизняної Війни ІІ-Ї групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має у користуванні автомобіль « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з ручним керуванням) надано дозвіл на встановлення металевого гаражу (далі за текстом - гараж) для транспорту інвалідів згідно з додатком.
Металевий гараж біля буд. АДРЕСА_1 був встановлений відповідно до затвердженого Головним архітектором м. Харкова Нікуліним 15.03.1977р. креслення та схеми місця розташування.
ОСОБА_3 є дідом заявника по лінії батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Заявнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією: угоди про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 07.09.2005р.; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8380364 від 19.09.2005р.; договором дарування від 25.10.2005р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9475629 від 29.12.2005р.
Даних про реєстрацію речових прав на гараж учасниками справи до суду не подано.
16.08.2019 року Департаментом територіального контролю Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі за текстом - Департамент) відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Правил благоустрою території міста Харкова (затверджених рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 року № 504/11; далі за текстом - Правила №504/11) було складено припис №2398.
У тексті припису указано, що за результатами здійснених заходів самоврядного контролю виявлено самовільне встановлення об`єкта - металевий гараж на земельній ділянці комунальної власності за адресою: біля будинку по АДРЕСА_1 , без документа, що посвідчує право власності або користування такою земельною ділянкою, та/або без отримання документа, який відповідно до вимог чинного законодавства, рішень Харківської міської ради, її виконавчого комітету, дає право на встановлення такого об`єкта та/або без відповідного договору, необхідність укладення якого визначена актами чинного законодавства, рішеннями Харківської міської ради. її виконавчого комітету, що є порушенням вимог п. 5.7.1.14. Правил благоустрою території міста Харкова, п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів".
Вказаним приписом №2398, з посиланням на п. 5.10.9. Правил №540/11, та з метою усунення виявлених порушень у добровільному порядку, у триденний строк вимагається усунути вказані у приписі порушення шляхом демонтажу об`єкту - гаражу за відповідною адресою з обов`язковим відновленням благоустрою території.
Після отримання припису №2398 від 16.08.2019р. заявник подав до канцелярії Департаменту звернення з приводу встановлення металевого гаражу із проханням скасувати цей припис.
У відповідь Департаментом було направлено лист від 18.09.2019 року №14405/0/226-19 про відсутність підстав для перегляду припису №2398 від 16.08.2019р.
Доказів оскарження припису №2398 від 16.08.2019р. до суду учасниками справи не подано.
Фактичними підставами для видання припису послугували судження Департаменту про відсутність у заявника права власності на земельну ділянку під гаражем, відсутність у заявника права користування земельною ділянкою під гаражем, відсутність у заявника будь-яких виданих на його ім"я дозвільних документів про встановлення Гаража, а юридичними підставами обрані положення п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
Вказаний припис у добровільному порядку позивачем виконаний не був, тому виконавчим комітетом Харківської міської ради 28.08.2019р. було прийнято оскаржуване рішення № 648 «Про звільнення території міста Харкова від самовільно встановлених об`єктів», згідно з яким передбачено звільнити територію міста Харкова від самовільно встановлених об`єктів шляхом демонтажу, зокрема від металевого гаражу, розташованого біля будинку по пров АДРЕСА_1 .
Вказане рішення не виконано у встановленому порядку.
Не погодившись із рішенням міської ради в особі виконавчого комітету, заявник ініціював даний спір.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у заявника речових прав на сам гараж та земельну ділянку під гаражем виключає навіть припущення про здатність оскарженого рішення призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника, котрі у спірних правовідносинах відносно гаража взагалі не існують.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до з ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011р. №504/11 було затверджено Правила благоустрою території міста Харкова (далі за текстом - Правила №504/11), параграфом 5.10 яких встановлено Порядок звільнення території міста Харкова від самовільно (незаконно) встановлених малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення, елементів телекомунікаційної мережі, технічних засобів регулювання (організації) дорожнього руху (далі за текстом - Порядок звільнення території).
Відповідно до пунктів 5.10.3., 5.10.4. Правил №504/11 самовільно (незаконно) встановлені об`єкти - це об`єкти, розміщені на земельній ділянці комунальної власності без документів, що посвідчують право власності або право користування такою земельною ділянкою, та/або без отримання документа, який відповідно до вимог чинного законодавства, рішень Харківської міської ради, її виконавчого комітету, дає право на встановлення на території міста Харкова такого об`єкта та/або без відповідного договору, необхідність укладення якого визначена актами чинного законодавства, рішеннями Харківської міської ради, її виконавчого комітету.
Виявлення випадків самовільного встановлення об`єктів здійснюється Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, адміністраціями районів Харківської міської ради, у тому числі на підставі інформації, отриманої від виконавчих органів Харківської міської ради, посадових осіб, фізичних та юридичних осіб, із наданням фотознімка об`єкта та схеми його розміщення.
На підставі пункту 5.10.5. Правил №504/11 при виявленні випадків самовільного встановлення об`єктів, зазначених у п. 5.10.2 цих Правил, з метою отримання інформації щодо наявності права на землю, права власності на об`єкт та документів, які відповідно до вимог чинного законодавства, рішень Харківської міської ради, її виконавчого комітету, дають право на встановлення об`єкта (майна), органами визначеними у п. 5.10.4 цих Правил направляються запити до відповідних уповноважених органів.
Згідно із пунктом 5.10.6 Правил №504/11 матеріали, зазначені в п. 5.10.5 цих Правил, щодо самовільно розміщених об`єктів малих архітектурних форм некомерційного призначення - штучних архітектурно-об`ємних елементів (зокрема, але не виключно: лав, урн, зупинок громадського транспорту, парканів, огорож, альтанок, декоративних скульптур та композицій, пам`ятників, гаражів тощо), збираються адміністраціями районів Харківської міської ради Відповідно до пункту 5.10.7. Правил після отримання інформації, зазначеної в п. 5.10.5 цих Правил, матеріали, зібрані адміністраціями районів Харківської міської ради, передаються до Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.
Згідно пункту 5.10.8 Правил №504/11 Департаментом територіального контролю Харківської міської ради на підставі матеріалів, визначених п. 5.10.5, та за результатами заходів самоврядного контролю складається акт обстеження земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт.
Відповідно до пунктів 5.10.9., 5.10.10., 5.10.11., 5.10.12 Правил №504/11, у разі підтвердження факту самовільного розміщення об`єкта його власнику або особі, яка встановила такий об`єкт, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради виноситься припис із вимогою про усунення порушень шляхом демонтажу об`єкта у 3-денний строк.
Припис складається у 2 примірниках, один залишається в Департаменті територіального контролю Харківської міської ради, інший видається власнику або особі, яка встановила такий об`єкт. У разі відмови від отримання припису, особа, яка складає припис, робить про це відповідний запис.
На підставі пункту 5.10.13 Правил №504/11 звільнення території міста Харкова від самовільно встановлених об`єктів у примусовому порядку здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради.
Згідно з пунктами 5.10.14., 5.10.16 Правил №504/11 рішення виконавчого комітету є обов`язковим до виконання визначеними у ньому особами. У Рішенні виконавчого комітету про звільнення території від об`єктів, зазначених у п. 5.10.2 цих Правил, визначаються суб`єкти, яким доручено виконання такого рішення, а в разі потреби - інші вказівки та відомості.
Відповідно до пунктів 5.10.19., 5.10.21 Правил №504 звільнення території міста Харкова від об`єктів (майна) здійснюється шляхом демонтажу таких об`єктів, транспортування та передачі на зберігання відповідальній особі суб`єкта господарювання (зазначеного у Рішенні виконавчого комітету), що засвідчується її підписом.
Як вбачається із матеріалів справи, адміністрацією Холодногірського району Харківської міської ради виявлено факт розміщення гаражу поблизу дитячого майданчика.
Зібрані за даним фактом матеріали листом від 30.07.2019 № 579/0/187-19 спрямовані до Департаменту.
Листом Департаменту від 25.06.2019р. № 2897/0/605-19 підтверджуються обставини ненадання заявнику дозволів на розміщення гаражу, а також ненадання заявнику у користування земельної ділянки під гаражем.
Листом Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.07.2019р. № 1736/116-19 підтверджуються обставини відсутності обліку правовстановлюючих документів на гараж та документів на право користування земельною ділянкою під Гаражем.
Листом КП «Жилкомсервіс» від 01.07.2019р. № 9296/2/07-05 підтверджені обставини аварійного стану гаража та розташування гаража поблизу дитячого майданчика.
Листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 19.07.2019р. №8671/04-08/19 підтверджені обставини непроведення реєстрації права власності на Гараж.
Спеціалістом відділу контролю за розміщенням малих архітектурних форм та тимчасових споруд Департаменту 16.08.2019 складено акт обстеження земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт благоустрою, відповідно до якого об`єкт - металевий гараж, являє собою одноповерхову, металеву полегшену конструкцію збірного типу, підключений до електромережі, має прямокутну форму, розміром орієнтовно 4x7 м., сірого кольору, розташований біля будинку по АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим, на зазначений об`єкт складено припис про усунення порушень шляхом демонтажу об`єкту № 2398 від 16.08.2019 та здійснено його фотофіксацію з публікацією на офіційному сайті Харківської міської ради.
Відповідно до чинного законодавства адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
При цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постанові від 15.12.2015 року у справі № 800/206/15, а також Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 року у справі № 522/3665/17.
Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення "Аксу проти Туреччини" [Aksu v. Turkey] пункт 50; "Берден" [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; "Тенасе проти Молдови" [Tгnase v. Moldova]).
Отже, наведені вище положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, без реального порушення прав, свобод чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, тільки тому, що заявник вважає, що начебто певні обставини впливають на його правове становище. Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Доказів реєстрації речових прав на гараж заявник до матеріалів справи також не подав, що зумовлює висновок про відсутність порушеного права на збереження об"єкта у контексті норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Посилання заявника на рішення Виконавчого комітету Харківського міської ради депутатів трудящихся від 31.12.1976 № 856 «Про дозвіл на встановлення металевих гаражів для транспорту інвалідів» та затверджені Головним архітектором м. Харкова Нікуліним 15.03.1977р. креслення та схеми місця розташування колегія суддів не бере до уваги, оскільки це рішення стосувалось не заявника, а особи з інвалідністю.
Прийняття цього рішення об`єктивно було зумовлено потребами забезпечення життєдіяльності людини з інвалідністю.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність у заявника речових прав на сам гараж та земельну ділянку під гаражем виключає навіть припущення про здатність оскарженого рішення призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника, та що оскаржені рішення владних суб`єктів не мають жодного стосунку до належних заявнику на праві власності об`єктів нерухомого майна, а жодних речових прав на земельну ділянку під майданчиком (рівно як і речових прав на сам майданчик) заявник не має.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року по справі № 520/9302/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року по справі № 520/9302/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  25.02.2020 року