ПОСТАНОВА
Іменем України

27 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 826/2758/17
адміністративне провадження № К/9901/43399/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  826/2758/17
за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи України» про скасування наказу № 185/5 від 25 січня 2017 року,
за касаційною скаргою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Кузьмишина О. М., Пилипенко О. Є., Шелест С. Б.) від 13 вересня 2017 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У лютому 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи України», в якому просила:
- скасувати наказ Міністерства юстиції України від 25 січня 2017 року № 185/5.
2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що спірний наказ прийнятий з порушенням вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2017 року задоволено адміністративний позов.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 25 січня 2017 року №  185/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».
Присуджено на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 здійснений нею судовий збір у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.
4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року задоволено апеляційну скаргу Міністерства юстиції України.
Скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2017 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи України» про скасування наказу № 185/5 від 25 січня 2017 року.
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 21 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2017 року залишити в силі.
6. 27 вересня 2017 року, 03 жовтня 2017 року, 30 жовтня 2017 року, 01 листопада 2017 року та 06 листопада 2017 року до Вищого адміністративного суду України від ОСОБА_1 надійшли клопотання про прискорення розгляду справи.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2017 року, після усунення недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження.
8. Вищим адміністративним судом справа до розгляду не призначалася.
9. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
10. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
11. 21 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі № 826/2758/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Гриців М. І. - головуючий суддя, Берназюк Я. О., Коваленко Н. В.).
12. 25 - 27 червня 2018 року, 02 липня 2018 року, 05 липня 2017 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли клопотання про прискорення розгляду справи.
13. На підставі розпорядження в. о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1021/0/78-19 від 18 липня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М. І., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.
14. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 липня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Тацій Л. В. - головуючий суддя, Шарапа В. М., Стеценко С. Г.
15. Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року задоволено заяви суддів Тацій Л. В., Стеценка С. Г. та Шарапи В. М. про самовідвід.
Відведено суддів Тацій Л. В., Стеценка С. Г. та Шарапу В. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у цій справі. 
16. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 160/0/78-20 від 28 січня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 27 січня 2020 року ухвали про відведення судді-доповідача Тацій Л. В. та суддів Стеценка С. Г., Шарапи В. М. від розгляду матеріалів касаційної скарги.
17. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
18. Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справу прийнято до свого провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що приватний нотаріусом ОСОБА_1 прийнято рішення № 24181210 за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) представника ТОВ «Кей-Колект» Жернової Є. В. від 05 вересня 2015 року, зареєстрованої у базі даних заяв Державного реєстру прав за реєстраційним № 13136794, та поданого разом із заявою договору іпотеки.
20. 05 вересня 2015 року на підставі рішення № 24181210 приватним нотаріусом ОСОБА_1 у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 717900551101 на квартиру, проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру та внесено відповідний запис про право власності № 11053965.
21. 05 вересня 2015 року на підставі рішення № 24181210 нотаріусом ОСОБА_1 у розділ Державного реєстру прав за реєстраційним № 717900551101 внесено запис № 11053983 про державну реєстрацію обтяження (заборона) шляхом перенесення такого запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис № 5803308) та внесено відмітку про погашення такого запису.
22. 05 вересня 2015 року на підставі рішення № 24181210 приватним нотаріусом ОСОБА_1 у розділ Державного реєстру прав за реєстраційним № 717900551101 внесено запис № 11053994 про державну реєстрацію іпотеки шляхом перенесення такого запису з Державного реєстру іпотек (запис № 5803630), а також внесено відмітку про погашення такого запису.
23. Приватним нотаріусом ОСОБА_1 також внесено відомості у розділ за реєстраційним № 717900551101 Державного реєстру прав запису про припинення запису про державну реєстрацію іпотеки № 11053994 щодо квартири на підставі прийнятого нею рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 вересня 2015 року № 24181510.
24. 25 січня 2017 року Міністерством юстиції України видано наказ № 185/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», а саме про:
- задоволення у повному обсязі скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 вересня 2016 року №  24181210, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, внесення записів про скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 11053965, 11053994, 11053983 та запису про розділ з реєстраційним № 717900551101 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а також вилучення відмітки про погашення запису про обтяження за № 5803308 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та іпотеки за № 5803630 у Державному реєстрі іпотек, які внесено на підставі цього рішення;
- анулювання доступу державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
- направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
25. Зазначений наказ видано на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25 січня 2017 року, складеного за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року, зареєстрованої в Мін`юсті 28 листопада 2016 року за №  36982-0-33-16.
26. Також, апеляційним судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції від 20 червня 2017 року № 10178/5 «Про внесення зміни до наказу Міністерства юстиції України від 25 січня 2017 року № 185/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» внесено до наказу Міністерства юстиції України від 25 січня 2017 року № 185/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» таку зміну: у пункті 2 наказу замінити дату прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень № 24181210 з «05 вересня 2016 року» на « 05 вересня 2015 року».
27. Вважаючи наказ від 25 січня 2017 року № 185/5 незаконним, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
28. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позов приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та державного підприємства «Національні інформаційні системи» про скасування наказу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.
29. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог виходив з того, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 не було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, оскільки нею було проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру на підставі договору іпотеки, яким не передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на квартиру за відсутності окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення таких вимог.
30. Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що спірний наказ Мін`юсту прийнятий відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
31. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджуються з висновками суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
32. Зокрема скаржник зазначив, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги те, що відповідачем не було забезпечено об`єктивного розгляду скарги, оскільки не повідомлено своєчасно про час та місце розгляду скарги суб`єкта оскарження, не витребував додаткових документів, а лише обмежився доводами скарги з додатками та інформацією, що міститься в державних реєстрах.
33. Також скаржник наводить алгоритм дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, порядок оскарження таких дій, а також зазначає про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 , оскільки дії, які вчинені приватним нотаріусом є законними та правомірними.
34. Крім цього, скаржник у касаційній скарзі здійснює виклад обставин справи та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, та висновки суду першої інстанції, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та акти їх застосування
35. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
36. Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
37. Орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (рішення Європейського суду з прав людини у справі Sramek v. Austria від 22 жовтня 1984 року).
38. Суд або трибунал у змістовному значенні визначається за судовими функціями, тобто визначенням питань, що знаходяться у межах повноважень органу, що засновані на нормах права, і після проведення провадження у передбаченому законом порядку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Sramek v. Austria від 22 жовтня 1984 року та справі Cyprus v. Turkey від 10 травня 2001 року, § 233).
39. Право винесення рішення входить у визначення поняття «суд». Провадження повинні забезпечувати «визначення судом проблем у спорі» відповідно до ст. 6 § 1 (рішення Європейського суду з прав людини у справі Benthem v. the Netherlands від 23 жовтня 1985 року, § 40).
Пункт 1 статті 6 Конвенції містить два аспекти вимоги безсторонності.
По-перше, орган, який розглядає справу, повинен бути безстороннім суб`єктивно, тобто жодний його член не повинен мати будь-якої особистої зацікавленості або упередженості. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне.
По-друге, такий орган повинен також бути безстороннім з об`єктивного погляду, тобто він повинен надати достатні гарантії, які б виключали будь-які законні сумніви стосовно цього (рішення Європейського суду з прав людини у справі Academy Trading Ltd. and Others v. Greece від 26 лютого 1998 року, § 43; Daktaras v. Lithuania від 19 вересня 2000 року, § 30; Moiseyev v. Russia від 09 жовтня 2008 року, § 174).
40. Виклики до суду, здійснені за допомогою публічного повідомлення, є недостатніми відповідно до Конвенції та порушують ст. 6 Конвенції про захист прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справі Dridi v. Germany від 26 жовтня 2018 року, § 33).
41. На національні суди покладається обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Созонов та інші проти України від 8 листопада 2018 року, § 8).
42. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість уявити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище відносно іншої сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ankerl v. Switzerland від 23 жовтня 1996 року, § 38; Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands від 27 жовтня 1993 року, § 33; Duљko Ivanovski v. the former Yugoslav Republic of Macedonia від 24 липня 2014 року, § 45; Popov v. Russia від 11 грудня 2006 року, § 177).
43. Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06 вересня 2005 року, § 87).
44. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
45. Згідно ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 
1) відмову у задоволенні скарги;
2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України; є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.
У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги.
Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.
46. Відповідно до п. 2, 8 - 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (у редакції, чинній на час прийняття спірного наказу, далі - Порядок № 1128), для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.
Під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:
1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;
2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;
3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:
1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);
2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту;
3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).
Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.
Позиція Верховного Суду
47. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
48. Предметом спору у цій справі є оцінка правомірності спірного наказу за результатом розгляду скарги на дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
49. Відповідно до норм, чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок), забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.
50. Положенням про Комісію (п. 8, 10 розділу ІІІ) врегульовано, що її рішення оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії. Висновок комісії, оформлений відповідно до пункту 8 розділу III цього Положення, разом з проектом відповідного наказу Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України подає для підпису Міністру юстиції України, його першому заступнику або заступнику Міністра з питань державної реєстрації.
51. Отже, основою проекту наказу Міністерства юстиції України, яким на підставі ст. 37 Закону №  1952-IV може бути, зокрема, скасовано рішення про державну реєстрацію прав, анульовано доступ державного реєстратора до Державного реєстру прав, направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, є відповідний висновок Комісії.
52. Комісія є колегіальним органом, якому притаманні всі ознаки «суду, встановленому законом» відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як її тлумачить Європейський суд з прав людини (п. 37 - 39 цієї постанови), з відповідними вимогами щодо додержання принципів доступу до суду, рівності сторін та змагальності (п. 40-43 цієї постанови).
53. Щодо процедурних порушень при розгляді Комісією скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року, колегія суддів зазначає таке.
54. Відповідно до положень п. 10, 11 Порядку № 1128 Комісія, перед початком розгляду скарги по суті, мала вчинити такі дії:
1) надати приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 копію скарги та доданих до неї документів не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті;
2) реалізувати право приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на подання письмових пояснень щодо скарги ОСОБА_2 ;
3) в обов`язковому порядку прийняти пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до розгляду та розглянути такі пояснення.
55. Жодна з таких дій Комісією вчинена не була, що призвело до порушення права приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
56. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що оголошення про призначення Комісією розгляду по суті скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2016 року за №  36982-0-33-16 на 25 січня 2017 року о 14.30 год. було розміщене на сайті Міністерства юстиції України. Проте з наявної на сайті інформації не вбачається часу, коли це повідомлення було розміщене.
57. Колегія суддів звертає увагу на сталу практику Європейського суду з прав людини стосовно повідомлення сторін при вирішенні спору щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру. У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», зазначено, що на національні суди покладається обов`язок чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (параграф 8).
58. Як зазначено у § 33 рішення Європейського суду з прав людини від 26 жовтня 2018 року у справі Dridi v. Germany, виклики до суду, здійснені за допомогою публічного повідомлення, є недостатніми відповідно до Конвенції та порушують ст. 6 Конвенції про захист прав людини.
59. Колегія суддів вважає, що коли в результаті рішення органу державної влади може відбутись втручання у права або інтереси особи, такий орган має пересвідчитись, що ним використано всі можливі способи повідомлення такої особи та забезпечено її безпосередню участь або можливість надання письмових пояснень, заперечень тощо.
60. Колегія суддів підкреслює, що повідомлення про розгляд скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року шляхом публічного повідомлення на сайті Міністерства юстиції України, з урахуванням обставин цієї справи, було недостатнім та прогнозовано не надавало можливості Комісії пересвідчитись у його отриманні всіма зацікавленими особами.
61. Колегія суддів зазначає, що наявність запису у відповідному журналі щодо здійснення телефонограми позивачу про розгляд скарги, призначеної на 25 січня 2017 року, здійснено саме 25 січня 2017 між 09.00 год. та 09.59 год. (точний час є нечитабельний). А з тексту телефонограми слідує, що « 25 січня 2017 року відбудеться засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації … буде розглядатися скарга ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року на Ваші дії». Відтак, зазначений спосіб повідомлення не свідчить, що відповідачем, з урахуванням вимог 10, 11 Порядку № 1128, дотримано процедуру щодо розгляду скарги, оскільки не забезпечено виконання положень зазначених у п. 54 цієї постанови.
62. Отже, при розгляді Комісією скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року та прийнятті оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України № 185/5 від 25 січня 2017 року, яким, по суті, затверджено висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 25 січня 2017 року, відповідач діяв необґрунтовано, з порушенням принципів рівності та змагальності, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішень. Порушення Міністерством юстиції України цих принципів виключає висновок про правомірність розгляду зазначеної скарги та законність прийнятого наказу.
63. Зважаючи на те, що наведені процедурні порушення передували розгляду Комісією скарги ОСОБА_2 від 21 листопада 2016 року по суті та прийняттю оскаржуваного рішення, колегія суддів доходить висновку, що у своїй сукупності встановлені порушення заперечують законність спірного рішення, та є достатньою і беззаперечною підставою для його скасування.
64. Скасування спірного наказу з підстав визначених цією постановою, не свідчить про неможливість розгляду скарги у відповідності до вимог, що передбачені чинним законодавством.
65. Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
66. При касаційному розгляді враховано позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 826/8976/17.
67. Відтак, Київський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.
68. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційна скарга на судове рішення у цій справі була подана до набрання чинності цим Законом і розгляд ії не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року).
69. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
70. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
71. Отже, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2017 року залишенню в силі.
На підстав викладеного, керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд 
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року скасувати.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2017 року залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов