Постанова
іменем України 
30 січня 2020 р.
м. Київ
справа № 336/6259/17
провадження № 51-4770 км 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання           ОСОБА_4 , 
за участю: 
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,         
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2019 року в об`єднаному  кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017080210000667 та № 12017080080004126, за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований у м. Запоріжжі, проживає у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 28.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,  звільненого 16.11.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 1 день,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2018 року                  ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. 
Задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 09 червня 2017 року о 07:30, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, прийшов до посту безпеки Української Придніпровської залізниці ПТО ВЧД-9 станції Вільнянськ, який розташований по вул. Соборній у м. Вільнянську Запорізької області, де шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «MUSTANG STELS 24» синього кольору вартістю 2800 грн, що належить ОСОБА_7 
30 серпня 2017 року о 09:45 ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, прийшов до Науково-виробничого підприємства «Ріст», яке розташоване по вул. Софіїській, 5 у м. Вільнянську Запорізької області, де з велосипедної стоянки шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Asimut Dakar 24» синього кольору вартістю 2746,93 грн, що належить ОСОБА_10 .
07 вересня 2017 року ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, прийшов до частково огородженої території Державного навчального закладу «Вільнянський професійний ліцей № 63», який розташований по вул. Пушкіна, 4л у м. Вільнянську Запорізької області, де з двору цього закладу шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Formula Kolt 26» синього кольору вартістю 1773,33 грн, що належить ОСОБА_9 
15 вересня 2017 року о 10:00 ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, прийшов до приміщення штабу Державної установи «Вільнянська виправна колонія № 20», яка розташована по вул. Каштановій, 1 у м. Вільнянську Запорізької області, підійшов до велосипедної стоянки, де шляхом вільного доступу за допомогою бокорізів перекусив велосипедний трос-замок, та таємно викрав велосипед «29 Формула Атлант» зеленого кольору вартістю 3210 грн, що належить ОСОБА_11 
14 жовтня 2017 року, приблизно о 17:30 ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, за допомогою належних йому ключів, відкрив двері до приміщення кабіни машиністів вагону № 9 електропотягу № 6540 за напрямком «Вільнянськ-Мелітополь» в момент знаходження на платформі «Іскра», розташованої між вулицею Магістральною і вулицею Чарівною в м. Запоріжжі, зайшов до приміщення кабіни, де з рюкзака ОСОБА_12 таємно викрав ліхтарик-шокер «Police 99000KV DL-1102 у корпусі чорного кольору вартістю 350 грн.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2019 року вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості й призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів зазначає, що апеляційний суд належним чином не перевірив та не надав оцінки доводам прокурора щодо безпідставного звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком й залишив вирок щодо засудженого без зміни. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України. 
У поданих запереченнях захисник ОСОБА_13 вважає судові рішення законними та обґрунтованими, а доводи прокурора безпідставними. 
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
Мотиви суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.
Події злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_6 у їх вчиненні за обставин, наведених у вироку, кримінально-правова оцінка діянь за ч. 2 ст. 185 КК України, у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Згідно приписів ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно з вимогами ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Обираючи засудженому покарання, суд послався на обставини, що його пом`якшують – щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та обставину, що його обтяжує рецидив злочинів, тому визначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Разом з цим, свого рішення про звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України суд належним чином не мотивував, не обґрунтував підстав, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, з урахуванням кількості вчинених епізодів крадіжок, особи винного, який не працює, раніше неодноразово, не менше шести разів, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.
Таким чином, на думку колегії суддів, у даному випадку звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є неправильним застосуванням кримінального закону, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора в частині призначеного покарання, апеляційний суд доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни. 
Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність – ст. 75 КК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене і, за умови підтвердження такого ж обсягу обвинувачення і тих же даних про особу винного, призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.
За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.  
Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_14                                                  ОСОБА_2                                            ОСОБА_3