ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/659/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:
від Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області - не з`явився;
від Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області
на рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року, суддя Пригуза П.Д., м. Херсон, повний текст рішення складено 22.10.2019 року
у справі № 923/659/19
за позовом Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області
до відповідача Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області
про визнання недійсним рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В серпні 2019 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, в якій просило суд визнати недійсним повністю та скасувати рішення сесії Генічеської міської ради № 1010 від 30.01.2019 року про відмову Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області у продажі земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель комунальної власності житлової та громадської забудови Генічеської міської ради на підставі п. "б" ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, зобов`язавши Генічеську міську раду розглянути та задовольнити заяву Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс" про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ. проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом чотирьох років відповідач порушує права Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області, як власника нерухомого майна, що розташоване за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, неодноразово приймаючи рішення та відмовляючи в реалізації права Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області на отримання земельної ділянки за вказаною адресою у власність, вказуючи в ньому (рішенні, що оскаржується наразі) відомості, які не відповідають дійсності.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі №923/659/19 (суддя Пригуза П.Д.) позовну заяву задоволено повністю; визнано недійсним повністю та скасовано рішення 40 сесії 7 скликання "Про відмову" № 1010 від 30 січня 2019 року; зобов`язано Генічеську міську раду Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, розглянути заяву Повного товариства "Підприємство «Торговий сервіс», м.Генічеськ Херсонської області, та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для обслуговування об`єктів нерухомого майна за адресою м. Генічеськ, проспект Миру, 109-А   Херсонської області; судові витрати покладено на відповідача.          
Рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивач на законних підставах володіє об`єктами нерухомого майна, що знаходяться на земельній ділянці і до позивача відповідно до приписів закону перейшло право користування земельною ділянкою, яке належало на час набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, йому на правах оренди, що на час розгляду цієї справи не оформлене належним чином, право користування не зареєстроване за позивачем, то право позивача є порушеним, оскільки відповідач відмовив йому у продажу землі, не зазначивши обґрунтованих причин такої відмови, розумних і зрозумілих підстав для відмови в продажу, при цьому у Генічеської міської ради є лише один варіант правомірної поведінки - надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (оскільки такий проект відсутній) та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, як то передбачено чинним законодавством України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Генічеська міська рада Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області з рішенням суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила суд рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі № 923/659/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області до Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме, скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.09.2019 року у справі  № 923/659/19 було повідомлено скаржника про призначення судового засідання на 15.10.2019 року о 10:00 год. для розгляду справи по суті у приміщенні Господарського суду Херсонської області, пунктом 2 зазначеної ухвали доручено Генічеському районному суду Херсонської області, що знаходиться за адресою: вул. Братів Коваленко 66, м. Генічеськ забезпечити проведення відеоконференції під час судового засідання у справі № 923/659/19  15.10.2019 року о 10:00 год., яке відбудеться в залі судових засідань № 3 Господарського суду Херсонської області за адресою м. Херсон, вул. Театральна, 18.
Представник скаржника (за довіреністю від 10.10.2019 року), а саме, начальник відділу з питань правовідносин та звернень громадян Дурненко Т.В. , зважаючи на вищезазначену ухвалу від 24.09.2019 року про проведення засідання у режимі відеоконференції, з метою економії бюджетних коштів 15.10.2019 року об 10:00 год. з`явився до Генічеського районного суду для участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції та надала відповідному працівнику суду копію довіреності для встановлення особи та перевірки повноважень представника. Однак, 15.10.2019 року об 11:00 годині працівник суду об`явила, що представники Господарського суду Херсонської області на зв`язок не виходили. Таким чином, судове засідання, призначене на 15.10.2019 року на 10:00 год. не відбулося. 
Однак, скаржник зазначає, що 24.10.2019 року до нього надійшло оскаржене наразі рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі №923/659/19, з огляду на що, скаржник вважає, що судом першої інстанції було порушено його права, передбачені ст. 42 Господарського процесуального кодексу України надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також порушено приписи ст. 56 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у справі представника.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі № 923/659/19, справу призначено до судового розгляду.
Позивач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу, в строк визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
При цьому, 17.01.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача - Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області надійшло клопотання, в якому останній просив суд розглянути справу без участі його представника, а апеляційну скаргу Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі №923/659/19 залишити без змін. 
В судове засідання представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття та призначення справи до розгляду. Судовою колегією задоволено клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Від скаржника до суду ніяких клопотань не надходило, незважаючи на те, що єдиним доводом скарги є саме неможливість його скористатися своїм правом на участь в судовому засіданні для надання пояснень. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка сторін ухвалою суду не визнана обов`язковою, задоволено клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, крім випадків порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та порушень норм матеріального права. 
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі № 923/659/19 за результатами апеляційного перегляду в межах доводів скарги є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

24.09.2004 року між Генічеською міською радою, м. Генічеськ Херсонської області  (орендодавець) та Повним товариством "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4248,9 кв.м, розташованої в м. Генічеськ, по проспекту Миру, 109-А, строком на 10 років. Земельну ділянку передано підприємству в оренду під розміщення ринку. 
Позивач є власником нежитлових приміщень, розташованих на цій земельній ділянці за цією ж адресою, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2016 року (а.с. 21), від 04.06.2019 року (а.с. 84-87), до складу якого входять: нежитлові приміщення, "Г", загальна площа 409,7 кв.м.; незавершений будівництвом промисловий павільйон готовністю, "Є" готовністю 60% загальною площею 576 кв.м. станом на 06.12.2011 року; склад - "Б", загальна площа 53,1кв.м.; вбиральня - "В" загальна площа 3 кв.м.
Як встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили (а.с. 31-34, 35-38, 40-43, 45-46, 98-100), право власності позивача підтверджене рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02.02.2009 року на нерухоме майно, яке розташоване на орендованій земельній ділянці за вказаною адресою. 
Також, підставою для реєстрації права власності позивача у Витягу з Державного реєстру речових прав від 25.01.2016 року (а.с. 21), а саме: нежитлове приміщення літера "Г" площею 409,7 кв.м; незавершене будівництво промислового павільйону літера "Є" площею 656 кв.м; склад - літера "Б" площею 53,1 кв.м; вбиральня літера "В" площею 3 кв.м. зазначено ухвалу Генічеського районного суду  Херсонської області  від 06.12.2011 у справі № 6-21/2011, протокол зборів засновників Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м.Генічеськ Херсонської області від 07.12.2015 року та акт приймання-передачі нерухомого майна від 09.12.2015 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 833071865221.
Таким чином, в період дії договору оренди земельної ділянки Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області набуло право власності на об`єкти нерухомого майна на земельній ділянці в м. Генічеськ , по проспекту Миру, 109-А, право власності зареєстроване в установленому порядку, реєстраційні дії є чинними. Підстави набуття такого права та його державна реєстрація не визнані недійсними та не скасовані у встановленому порядку.
У зв`язку з закінченням строку дії договору оренди, позивач у вересні 2014 року звернувся до відповідача із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, розташованої в м. Генічеську по проспекту Миру, 109-а на такий самий строк, за результатами розгляду якої рішенням Генічеської міської ради від 28.10.2014 року № 1033 Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області у поновленні договору оренди земельної ділянки площею 4248,9 кв.м, розташованої в м.Генічеськ, пр-т Миру, 109-А, було відмовлено, оскільки на вказаній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно громадян, рекомендовано заявнику звернутись для оформлення земельної ділянки в оренду/викуп.
В лютому 2015 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м.Генічеськ Херсонської області звернулось до Генічеської міської ради із заявою про надання згоди на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в м. Генічеську по проспекту Миру, 109-а пл. 3850, кадастровий номер 6522110100.01:093:000 для подальшого викупу у власність.
Рішенням від 30.03.2016 року № 116 Генічеська міська рада відмовила Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, оскільки це суперечить ст. 331 Цивільного кодексу України та ст. 18 Закону України «Про основи містобудування».
Позивач з вказаним рішенням не погодився, тому звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області із позовною заявою, за наслідками розгляду якої, постановою від 21.10.2016 року у справі № 6533101/16-а адміністративний позов Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області було задоволено; рішення Генічеської міської ради від 30.03.2016 року № 116 визнано незаконним та скасовано, зобов`язано Генічеську міську раду повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3850 га кадастровий номер 6522110100:01:093:000 за адресою: м. Генічеськ пр-т Миру, 109-а та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства.
При повторному розгляді заяви позивача про надання згоди на складання проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність шляхом викупу листом відповідача від 14.02.2017 року за вих. № 02-02-21-09/1618 Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області було запропоновано надати документи, що підтверджують введення в експлуатацію об`єктів будівництва, що знаходяться на цій земельній ділянці. 
Всі документи, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомості, а також Акт прийняття в експлуатацію від 15.03.2006 року об`єктів, що розташовані на земельній ділянці по пр-ту Миру, 109-а в м. Генічеську Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області надало відповідачу, що підтверджується листом останнього, яке зареєстровано в Генічеській міській раді 15.02.2017 року. 
Рішенням від 28.02.2017 року № 368 Генічеська міська рада знову відмовила Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. Як на підставу відмови, відповідач послався на п. "а" та "б" ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, а саме: у зв`язку з відсутністю актів вводу в експлуатацію нерухомих будівель і споруд.
Позивач з вказаним рішенням також не погодився, тому влітку 2017 року звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області із позовною заявою, за наслідками розгляду якої, постановою від 17.08.2017 року у справі № 653/759/17 адміністративний позов Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області було задоволено; рішення Генічеської міської ради від 28.02.2017 року № 368 визнано незаконним та скасовано, зобов`язано Генічеську міську раду повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки, орієнтовною пл. 0,3850 га кадастровий номер 6522110100:01:093:000 за адресою м.  Генічеськ пр-т Миру, 109-а та прийняти рішення відповідно до вимог земельного законодавства.
03.01.2018 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області звернулось до Генічеської міської ради із заявою, в якій позивач просив відповідача надати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу земельну ділянку орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель комунальної власності житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, гарантував сплату авансового внеску та просив вважати зазначену заяву додатком та уточненням первісної заяви від 21.11.2016 року.
Рішенням від 30.01.2018 року № 652 Генічеська міська рада в черговий раз відмовила Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради. Як на підставу відмови, відповідач послався на п. "а" та "б" ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, а саме: у зв`язку з неподанням документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу спірної земельної ділянки та виявленням недостовірних відомостей у поданих документах.
12.02.2018 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області звернулось до Генічеської міської ради з листом, в якому просило, з огляду на відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу вищевказаної земельної ділянки рішенням відповідача від 30.01.2018 року № 652, вказати, які саме необхідно надати документи та які недостовірні відомості вказані в наданих ним документах.
У відповідь на вказаний лист, Генічеська міська рада листом від 06.04.2018 року за вих. № 02-02-20-09/236 вказала, що у разі незгоди відповідача із відповідним рішенням позивача, йому необхідно звернутись до суду.
Позивач із рішенням Генічеської міської ради від 30.01.2018 року № 652 не погодився, тому в червні 2018 року звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив вищезазначене рішення відповідача визнати протиправним та скасувати, а також зобов`язати Генічеську міську раду розглянути та задовольнити заяву Повного товариства "Підприємство "Торговий сервіс" про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ. проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2018 року, у справі № 653/1097/18 позов Повного товариства «Підприємство «Торговий сервіс» було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Генічеської міської ради № 652 від 30.01.2018 року про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради; зобов`язано Генічеську міську раду Херсонської області розглянути заяву Повного товариства «Підприємство «Торговий сервіс» від 03 січня 2018 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу земельної ділянки орієнованою площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель житлової та громадської забудови Генічеської міської ради, з урахуванням правової оцінки, наданої в судовому рішенні та з дотриманням приписів ст. 128 Земельного кодексу України.
30.01.2019 року рішенням Генічеської міської ради № 1010 «Про відмову» Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області знову відмовлено останньому у продажі земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель комунальної власності житлової та громадської забудови Генічеської міської ради на підставі п. "б" ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України (виявлення недостовірних відомостей).
25.03.2019 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області знов звернулось до Генічеської міської ради з листом, в якому просило, з огляду на відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу вищевказаної земельної ділянки рішенням відповідача від 30.01.2019 року № 1010,  вказати, які саме необхідно надати документи та які недостовірні відомості вказані в наданих документах. 
У відповідь на вказаний лист, Генічеська міська рада листом від 15.04.2019 року за вих. № 02-02-20-09/446 знов вказала, що у разі незгоди відповідача із відповідним рішенням позивача, йому необхідно звернутись до суду.
В червні 2019 року Повне товариство "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із аналогічною позовною заявою, проте ухвалою вказаного суду від 13.06.2019 року провадження у справі № 540/900/198 було закрито в зв`язку з непідсудністю справи адміністративному суду.
Позивач стверджує, що відповідач, розглядаючи його заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу вищевказаної земельної ділянки та неодноразово відмовляючи у їх задоволенні, з огляду на наявні рішення судів з вказаного питання, умисно, систематично порушує земельне законодавство і позбавляє позивача в реалізації його законних прав, а територіальну громаду в одержанні доходу за користування землею, що і стало підставою для чергового звернення до суду із відповідним позовом.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції  погодився з висновками суду першої інстанції.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що представник скаржника з`явився до Генічеського районного суду Херсонської області в судове засідання, за результатами якого було прийнято оскаржуване наразі рішення, та яке було призначено в режимі відеоконференції з Генічеським районним судом Херсонської області, надав докази на підтвердження своїх повноважень, проте участі в судовому засіданні так і не прийняв, а рішення суду було винесено за його відсутності, із зазначенням, що представники сторін не з`явились. 
Як вже було зазначено вище, нормами чинного процесуального законодавства унормовано, що апеляційний суд здійснює перегляд оскарженого рішення в межах доводів апеляційної скарги, крім випадків порушення норм закону, які є обов`язковою підставою для його скасування.
Тому судова колегія переглядає в даному випадку оскаржене рішення в межах заявлених доводів, з приводу чого зазначає наступне.  
За змістом ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою ст. 271 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, визначеному судом. Свідок, перекладач, спеціаліст, експерт можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції виключно у приміщенні суду. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання. Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду негайно надсилається до суду, який зобов`язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд, який забезпечує проведення відеоконференції, перевіряє явку і встановлює особи тих, хто з`явився, а також перевіряє повноваження представників. Використовувані судом і учасниками судового процесу технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, а також інформаційну безпеку. Учасникам судового процесу має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового засідання, ставити запитання і отримувати відповіді, здійснювати інші процесуальні права та обов`язки. Відеоконференція, у якій беруть участь учасники справи, фіксується судом, який розглядає справу, за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису. Відео- та звукозапис відеоконференції зберігається в матеріалах справи.
За змістом ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, аналіз наведених вище норм свідчить, що належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком суду.
Розгляд справи судом за відсутності сторони або інших учасників справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони, учасника справи про дату, час та місце судового засідання (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 915/1471/19, від 10.10.2019 року у справі № 904/3835/18).
Право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальні провадження.
Крім того, судова колегія зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" № 19164/04, § 47, від 21.10.2010).
Так, колегією суддів Південно-західного апеляційного суду встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач по справі належним чином був повідомлений про розгляд справи, зазначене підтверджується як матеріалами справи, так і не заперечується самим скаржником. 
Проте, з матеріалів справи дійсно вбачається, що представник відповідача з невідомих причин не був допущений в судове засідання 15.10.2019 року, яке відповідно до ухвали суду першої інстанції від 24.09.2019 року, мало бути проведено в режимі відеоконференції з Генічеським районним судом Харківської області. При цьому, з протоколу судового засідання 15.10.2019 року та з оскарженого судового рішення вбачається, що представники учасників справи в судове засідання не з`явились, разом з тим, матеріали справи містять роздруківку електронного листа від 15.10.2019 року на ім`я головуючого судді по справі Пригузи П.Л., якому Генічеським районним судом Харківської області було направлено довіреність від 10.10.2019 року, видану Генічеською міською радою на ім`я Дурненко Т.В.
Зазначені обставини дійсно свідчать про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було допущено порушення приписів процесуального права, а саме, обмежено право учасника справи брати участь у судовому засіданні. 
Разом з тим, судова колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що таке порушення  не є безумовною підставою для скасування рішення суду, з урахуванням й того, що відповідач скористався іншими, наданими йому процесуальними кодексом, правами, зокрема щодо надання відзиву на позовну заяву та подання інших заяв та клопотань.
При цьому, колегія суддів зауважує, що ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав, за якими рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню при порушенні місцевим господарським судом норм процесуального права, при цьому такої підстави, як розгляд справи без участі представника учасника справи, повідомленого належним чином про дату час та місце засідання суду (факт належного повідомлення в даному випадку підтверджено матеріалами справи та скаржником не заперечується), зазначений перелік не містить. 
За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і   забезпечує ефективне поновлення в правах.   Зазначені висновки висвітлені в абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що   кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції,   було порушено,   має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що   її право чи охоронюваний законом інтерес   порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 144 Конституції України, ст. 12, 128 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міських рад належить вирішення питань про передачу землі у власність.
Підстави набуття права власності на землю визначено у ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
У відповідності до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 127 Земельного кодексу України).
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5  ст. 128 Земельного кодексу України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
До заяви (клопотання) додаються:
а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);
б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.
Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:
а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;
б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;
г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;
ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.
Рішення про відмову у продажу земельної ділянки може бути оскаржено в суді.
Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником нежитлових приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.01.2016 року (а.с. 21), від 04.06.2019 року (а.с. 84-87), до складу якого входять: нежитлові приміщення, "Г", загальна площа 409,7 кв.м.; незавершений будівництвом промисловий павільйон готовністю, "Є" готовністю 60% загальною площею 576 кв.м. станом на 06.12.2011 року; склад - "Б", загальна площа 53,1кв.м.; вбиральня - "В" загальна площа 3 кв.м. Право власності на об`єкти нерухомості, розміщені на спірній земельній ділянці, підтверджено рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 02.02.2009 року та Витягу з Державного реєстру речових прав від 25.01.2016 року. Доказів оскарження та скасування цих правових актів матеріали справи не містять.
На час розгляду цієї справи будь-яке право позивача на земельну ділянку під об`єктами нерухомості не оформлене належним чином, право користування не зареєстроване за позивачем.
При цьому, земельна ділянка з кадастровим номером 6522110100:01:093:0001 загальною площею 0,4249 кв.м. була сформована для цілей оренди. В той же час, на цій земельній ділянці розташовані об`єкти права власності різних власників, але земельні ділянки під будівлями і спорудами інших власників, так само як і позивача, - їм не виділялися. Отже, для визначення земельних ділянок, що можуть бути виділені для продажу власникам об`єктів нерухомого майна будівель і споруд, необхідно розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
З огляду на зазначене, що підтверджено матеріалами справи, позивач неодноразово звертався до Генічеської міської ради із заявами про надання згоди на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в м. Генічеську по проспекту Миру, 109-а пл. 3850, кадастровий номер 6522110100.01:093:000 для подальшого викупу у власність, при цьому, відповідач за результатами розгляду таких заяв неодноразово відмовляв позивачу у їх задоволенні, а рішення про такі відмови неодноразово були оскаржені та скасовані судами різних інстанцій.
30.01.2019 року, рішенням Генічеської міської ради № 1010 «Про відмову» Повному товариству "Підприємство "Торговий сервіс", м. Генічеськ Херсонської області, вкотре, було відмовлено позивачу у продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0,3850 га за адресою: місто Генічеськ, проспект Миру, 109-а, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (розміщення ринку), із земель комунальної власності житлової та громадської забудови Генічеської міської ради на підставі п. "б" ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України (виявлення недостовірних відомостей).
Судова колегія зауважує, що ухвалення органом місцевого самоврядування рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
Стаття 128 Земельного кодексу України, якою врегульовано порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам,   передбачає ухвалення за результатами розгляду заяви (клопотання) про викуп земельної ділянки рішення про відмову в продажі земельної ділянки, за наявності встановлений цією статтею підстав. При цьому, встановивши наявність підстав, передбачених ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.
Проте, як вбачається з резолютивної частини оскарженого рішення, підставою для прийняття такого рішення - є виявлення недостовірних відомостей у поданих документах. Разом з тим, конкретних відомостей, які нібито було виявлено радою як недостовірні і які стали підставою для відмови у задоволенні заяви, - не вказано в тексті рішення взагалі.
Доказів на підтвердження недостовірності відомостей, які містяться у документах, доданих позивач до відповідної заяви, відповідачем також до суду надано не було, тобто підстави відмови, які визначені відповідачем в оскарженому рішенні, ним не доведено.
При цьому, зазначені обставини свідчать про той факт, що право позивача є незахищеним та не реалізується через те, що місцева Генічеська міська рада вважає, що ст.128 Земельного кодексу визначено альтернативні способи прийняття  рішення, які визначаються  радою "на свій розсуд" як дискреційні повноваження.
Так, як вірно було зазначено судом першої інстанції, Верховний суд у постановах від 23.05.2018 року у справі № 825/602/17 та від 11.09.2019 року у справі № 819/570/18 зазначив:
« 28… На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
29. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
30. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
31. У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною 6    статті 118 ЗК України.
32. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними».
З огляду на викладене, оскільки, як вірно вказав місцевий господарський суд, у спірних правовідносинах рада не змогла обґрунтувати свої дії щодо відмови у продажу земельної ділянки, має місце неправомірна поведінка відповідача.
Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
За приписами ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
З таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що право позивача є порушеним, оскільки у відповідача немає обґрунтованих причин, розумних і зрозумілих підстав для відмови в продажу, що в свою чергу свідчить про те,  що виходячи із правової конструкції ст. 128 Земельного кодексу України відповідач зобов`язаний діяти лише у спосіб, визначений цією нормою.
Оскільки в апеляційній скарзі відсутні будь-які доводи стосовно дотримання позивачем та судом першої інстанції норм чинного законодавства в іншій частині позовних вимог, які задоволені судом, рішення в цій частині не переглядається в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства в частині, яка перевірена судом апеляційної інстанції, місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального права, а також фактичним обставинам справи, при цьому порушення судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи по суті, з огляду на що, мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі №923/659/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування з доводів та мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.
Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  Генічеської міської ради Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі № 923/659/19 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 15.10.2019 року у справі № 923/659/19 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 27.01.2020 року. 
Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	А.І. Ярош